1952. évi IV. törvény
a házasságról, a családról és a gyámságról, egységes szerkezetben a hatálybalépésérõl és végrehajtásáról szóló 1952. évi 23. törvényerejû rendelettel, valamint a végrehajtásáról szóló 7/1974. (VI. 21.) IM rendelettel és a 4/1987. (VI. 14.) IM rendelettel
[Vastag betûvel az 1952. évi IV. törvény (a továbbiakban: Csjt.), vékony betûvel az 1952. évi 23. törvényerejû rendelet (a továbbiakban Csjté.), dõlt betûvel a 7/1974. (VI. 21.) IM rendelet (a továbbiakban Vhr.) és a 4/1987. (VI. 14.) IM rendelet (a továbbiakban Csjtr.)]
Csjt. 1. § (1) A házasságról, a családról és a gyámságról szóló törvénynek az a célja, hogy a Magyar Köztársaság Alkotmányának megfelelõen szabályozza és védje a házasság és a család intézményét, biztosítsa a házasságban és a családi életben a házastársak egyenjogúságát, fokozza a gyermekekért való felelõsséget és elõmozdítsa az ifjúság fejlõdését és nevelését.
(2) E törvény alkalmazása során mindenkor a kiskorú gyermek érdekére figyelemmel, jogait biztosítva kell eljárni.
(3) E törvényt a társadalmi és egyéni érdek összhangjának biztosításával kell alkalmazni; a törvényben megállapított jogokkal és kötelességekkel társadalmi rendeltetésüknek megfelelõen kell élni.
ELSÕ RÉSZ
A HÁZASSÁG
I. fejezet
A házasságkötés
1. A házasságkötés alaki kellékei
Csjt. 2. § (1) Házasság akkor jön létre, ha az együttesen jelenlevõ házasulók az anyakönyvvezetõ elõtt személyesen kijelentik, hogy egymással házasságot kötnek.
(2) Az anyakönyvvezetõ a kijelentés megtörténte után a házasságkötést a házassági anyakönyvbe bejegyzi.
(3) A házasságkötés nyilvánosan, két tanú jelenlétében, az erre rendelt hivatalos helyiségben történik.
(4) Rendkívüli körülmény esetében a házasság az anyakönyvvezetõ hivatalos helyiségén kívül is megköthetõ.
Csjt. 3. § (1) A házasságkötést megelõzõen a házasulóknak az anyakönyvvezetõ elõtt ki kell jelenteniük, hogy házasságuknak legjobb tudomásuk szerint nincs törvényes akadálya, egyszersmind igazolniuk kell, hogy házasságkötésük törvényes feltételei fennállnak. Jogszabály a házasságkötés elõtti tanácsadáson való részvételt kötelezõvé teheti.
(2) A házasságkötést az anyakönyvvezetõ csak a házasságkötési szándék bejelentését követõ harminc nap utáni idõpontra tûzheti ki. A jegyzõ e határidõ alól felmentést adhat.
(3) A házasulók valamelyikének közeli halállal fenyegetõ egészségi állapota esetében a házasulók nyilatkozata a házasságkötés összes törvényes feltételeinek igazolását pótolja, és a házasságot a bejelentés után nyomban meg lehet kötni.
Vhr. 2. § A harmincnapos várakozási határidõ csak a Csjt. hatálybalépése után bejelentett házasságkötésekre vonatkozik.
A házasság megkötése
Csjtr. 38. § A Csjt. 3. §-ának (2) bekezdését azokban az ügyekben kell alkalmazni, melyekben a házasságkötési szándékot a Tv. hatálybalépése után jelentették be.
Csjt. 4. §
A házasságkötéshez szükséges okiratok
Csjté. 2. §
2. Külföldön kötött házasság - Külföldiek házassága
Csjt. 5-6. §
Engedély külföldivel tervezett házasságkötéshez
Csjté. 3. §
Nemzetközi vonatkozású rendelkezések
Csjté. 15-20. §
Csjté. 42. §
Csjté. 44-45. §
A házasságkötéssel kapcsolatban eljáró szervekre alkalmazandó jogszabályok
Csjté. 49. § (1) Ahol az eddig fennálló szabályok a házasságkötéssel kapcsolatban a polgári tisztviselõre vonatkozólag tartalmaztak rendelkezést, ott ehelyett az anyakönyvvezetõt kell érteni.
(2) A Csjt-nek és az egyéb törvényes szabályoknak az anyakönyvvezetõre vonatkozó rendelkezéseit a Csjt. 5. § körében a magyar külképviseleti hatóság eljáró szervére kell megfelelõen alkalmazni.
II. fejezet
A házasság érvénytelensége
1. Érvénytelenségi okok
Csjt. 7. § (1) Érvénytelen a házasság, ha a házasulók valamelyikének korábbi házassága fennáll.
(2) Ha a korábbi házasság megszûnik, vagy azt érvénytelenné nyilvánítják, az újabb házasság érvényessé válik.
Csjt. 8. § (1) Érvénytelen:
a) az egyenesági rokonok és
b) testvérek házassága, továbbá
c) a testvérnek testvére vér szerinti leszármazójával,
d) a házastársnak volt házastársa egyenesági rokonával, valamint
e) az örökbefogadónak az örökbefogadottal kötött házassága.
(2) A testvérnek testvére vér szerinti leszármazójával és a házastársnak volt házastársa egyenesági rokonával kötött házassága nem érvénytelen, ha a jegyzõ felmentést ad, akár a házasságkötés elõtt, akár utóbb, a házasság fennállása alatt.
Felmentés rokoni kapcsolat esetén
Csjté. 4. §
Vhr. 3. § Az örökbefogadó és az örökbefogadott házassága akkor érvénytelen, ha azt a Csjt. hatálybalépése után kötötték.
Csjt. 9. § (1) Érvénytelen annak a házassága, aki a házasság megkötésekor cselekvõképességet kizáró gondnokság alatt állott.
(2) A gondnokság alá helyezett házassága érvényessé válik, ha azt a gondnokság alá helyezésének megszüntetése után a házasság fennállása alatt nem támadja meg.
Eljárás nem jogerõs határozattal gondnokság alá helyezett házasuló esetében
Csjté. 5. §
Csjt. 10. § (1) Házasságot nagykorú férfi és nõ köthet.
(2) Kiskorú csak a gyámhatóság elõzetes engedélyével köthet házasságot.
(3) A gyámhatóság a házasságkötésre indokolt esetben és csak akkor adhat engedélyt, ha a házasuló a tizenhatodik életévét betöltötte.
(4) Az engedély megadásáról vagy megtagadásáról a gyámhatóság a szülõ (törvényes képviselõ) meghallgatása után határoz.
(5) Érvénytelen az a házasság, amelyet a házasuló a gyámhatóság engedélye nélkül, vagy a (3) bekezdésben megjelölt életkor elérése elõtt kötött.
Vhr. 4. § (1) A gyámhatóság a Csjt. hatálybalépésekor még el nem bírált kérelem esetében, egyéb feltételek fennállása mellett is, csak akkor adhat engedélyt a házasságkötésre, ha a házasuló a Csjt.-ben meghatározott életkort már elérte.
(2) A Csjt. hatálybalépése elõtt adott engedély alapján is csak akkor lehet a házasságot megkötni, ha a házasuló a házasságkötés idõpontjában az (1) bekezdésben említett életkort már elérte.
(3) A házasságkötési engedély utólagos megadása iránti kérelem elbírálására a Csjt. hatálybalépése elõtti jogszabályok irányadók. A Csjt. hatálybalépése után beadott ilyen kérelmet a gyámhatóság vizsgálat nélkül elutasítja és errõl értesíti az ügyészt.
Vhr. 24. §
A házasságkötés
Csjtr. 1. § A házasságkötéssel megszerzett nagykorúságot [Ptk. 12. § (2) bekezdése] a házasság megszûnése nem érinti.
Csjtr. 39. § (1) A Tv. hatálybalépése elõtt adott engedély alapján akkor is meg lehet kötni a házasságot, ha a házasuló a házasságkötés idõpontjában a tizenhatodik életévét még nem töltötte be.
(2) Nem szükséges a gyámhatóság engedélye a házasságkötéshez, ha a tizenhatodik életévét betöltött nõ a házasságkötési szándékát a Tv. hatálybalépése elõtt bejelentette, és az anyakönyvvezetõ a házasságkötés idõpontját kitûzte, de a házasság megkötésére a Tv. hatálybalépéséig nem került sor.
Csjt. 11. § (1) Érvénytelen annak házassága, aki a házasság megkötésekor a teljes cselekvõképtelenség állapotában volt, jóllehet ilyen hatályú gondnokság alatt nem állott.
(2) A házasság érvényessé válik, ha az a házastárs, akinek cselekvõképessége hiányzott, cselekvõképessé válása után a házasságot fennállása alatt helybenhagyja.
Cselekvõképesség
Csjté. 21-41. §
Csjté. 67. § A Csjt. hatálybalépése elõtt gondnokság alá helyezés iránt folyamatba tett perekben a Csjt. hatálybalépése elõtt érvényben volt jogszabályokat kell alkalmazni.
Csjté. 68. § A gyámsági és a gondnoksági ügyek rendelkezésérõl szóló 1877. évi XX. törvény 28. §-ának
a) pontja alapján történt gondnokság alá helyezésnek ugyanaz a hatálya, mint a cselekvõképességet kizáró gondnokság alá helyezésnek (Csjté. 26. §),
b) és c) pontja alapján történt gondnokság alá helyezés hatálya azonos a korlátolt cselekvõképességgel járó gondnokság alá helyezés (Csjté. 25. §) hatályával,
d) és e) pontja alapján történt gondnokság alá helyezés hatálya pedig ugyanaz, mint a jelen törvényerejû rendelet 31. §-a alapján történt gondnokság alá helyezés hatálya.
Csjté. 69. § A jelen törvényerejû rendelet hatálybalépése elõtt kirendelt gondnokok megbízatása hatályban marad, de a gondnokság ellátására, valamint a gondnokság és gondnok tisztségének megszûnésére a jelen törvényerejû rendelet irányadó.
Csjt. 12. § Érvénytelen a házasság:
a) ha megkötésénél az anyakönyvvezetõ nem hivatalos minõségben járt el;
b) ha a házasulók a házasságkötésre irányuló kijelentésük megtételekor nem voltak együttesen jelen.
Büntetõ rendelkezések
Csjté. 46-48. §
2. A házasság érvénytelenné nyilvánítása
Csjt. 13. § (1) A házasságot csak akkor lehet érvénytelennek tekinteni, ha azt érvénytelenítési perben hozott bírósági ítélet érvénytelennek nyilvánította.
(2) A házasságot érvénytelenné nyilvánító bírósági ítélet mindenkivel szemben hatályos.
(3) Érvénytelenítési pert a házasságkötés alakszerûségeinek meg nem tartása miatt csak a házasságkötéstõl számított hat hónap alatt és csak a házasság megszûnéséig lehet indítani, a házasság megszûnése azonban nem akadályozza a már megindított per folytatását.
Csjt. 14. § (1) Érvénytelenítési per indítására - az alábbi kivételekkel - bármelyik házastárs, továbbá az ügyész és az is jogosult, akinek a házasság érvénytelenné nyilvánításához jogi érdeke fûzõdik.
(2) Ha az a jogosult, aki a pert megindította, meghal, a perben helyére bármely másik jogosult beléphet.
Csjt. 15. § (1) A nagykorúság elérése után - házasságkötési engedély hiányában - a kiskorúság miatt, illetõleg a gondnokság megszüntetése után a gondnokság alatt állás miatt kizárólag az a házastárs jogosult érvénytelenítési per indítására, akinek személyében az érvénytelenség oka fennállott. Ezt a pert a jogosult csak a nagykorúság elérésétõl, illetõleg a gondnokság megszüntetésétõl számított hat hónap alatt indíthatja meg.
(2) Teljes cselekvõképtelenség okából kizárólag az a házastárs indíthat érvénytelenítési pert, aki a házasságkötéskor teljesen cselekvõképtelen állapotban volt. A cselekvõképtelenség megszûnése után ezt a pert hat hónap alatt lehet megindítani attól a naptól számítva, amelyen a házastárs cselekvõképességét visszanyerte. Ha a házastárs cselekvõképességének visszanyerése elõtt meghalt, a házastárs halálától számított hat hónap alatt a házasság érvénytelenítése iránt az ügyész indíthat pert.
(3) Ha az elõbbi rendelkezések szerint kizárólagosan jogosult házastárs meghal, az általa megindított perben helyébe bárki beléphet, aki érvénytelenítési per indítására általában jogosult.
Vhr. 5. § Az ügyész a törvény hatálybalépésétõl számított hat hónap elteltéig indíthat pert a házasság érvénytelenítése iránt, ha a házastárs halálától számított hat hónap a Csjt. hatálybalépéséig még nem telt el.
Csjt. 16. § A házasság érvénytelenítése iránt a pert a jogosultnak személyesen kell megindítania. Törvényes képviselõjének hozzájárulásával maga indíthat pert a korlátozottan cselekvõképes jogosult is; ha a jogosult a házastárs, a törvényes képviselõ hozzájárulására nincs szükség. Ha a jogosult a cselekvõképességet kizáró gondnokság alatt áll, a pert nevében a gyámhatóság hozzájárulásával törvényes képviselõje indíthatja meg.
Házasság érvényességének, létezésének és nemlétezésének megállapítása
Csjté. 6. § A házasság érvényességének, illetõleg létezésének vagy nemlétezésének megállapítása iránt bármelyik házastárs, továbbá az ügyész és az is jogosult keresetindítására, akinek a megállapításához jogi érdeke fûzõdik.
III. fejezet
A házasság megszûnése
1. A házasság megszûnésének esetei
Csjt. 17. § (1) A házasság megszûnik:
a) az egyik házastárs halálával,
b) bírósági felbontással.
(2) Arra, hogy a házasság a házastárs halála folytán megszûnt, halotti anyakönyvi bejegyzés vagy a bíróságnak a halál tényét megállapító, illetõleg holtnak nyilvánító jogerõs határozata alapján lehet hivatkozni. A másik házastárs újabb házasságkötése esetén a korábbi házasságot akkor is megszûntnek kell tekinteni, ha az említett anyakönyvi bejegyzés, illetõleg bírósági határozat hatálya az újabb házasságkötést követõen megdõl. Nem alkalmazható ez a rendelkezés, ha az újabb házasságkötéskor bármelyik házasuló tudta, hogy a halál nem következett be.
2. A házasság felbontása
Csjt. 18. § (1) A házasságot a bíróság bármelyik házastárs - illetõleg a házastársak közös - kérelmére felbontja, ha a házaséletük teljesen és helyrehozhatatlanul megromlott. A házasság felbontásánál a közös kiskorú gyermek érdekét figyelembe kell venni.
(2) A házasélet teljes és helyrehozhatatlan megromlására utal a házastársaknak a házasság felbontására irányuló végleges elhatározáson alapuló, befolyásmentes, egyezõ akaratnyilvánítása. Véglegesnek lehet tekinteni az elhatározást akkor, ha
a) a házastársak a közös gyermek elhelyezése és tartása, a szülõ és gyermek közötti kapcsolattartás, a házastársi tartás, a közös lakás használata, valamint - az ingatlanon fennálló közös tulajdon megszüntetése kivételével - a házastársi közös vagyon megosztása kérdésében megegyeztek és egyezségüket a bíróság jóváhagyta, vagy
b) a házastársak között legalább 3 éve megszakadt az életközösség úgy, hogy külön lakásban élnek és igazolják azt is, hogy a közös gyermek elhelyezését, valamint tartását a gyermek érdekeinek megfelelõen rendezték.
(3) A felek tartós jogviszonyát rendezõ egyezség megváltoztatását az egyezség jóváhagyásától számított két éven belül a bíróságtól - az egyéb törvényes feltételek megléte esetén is - csak akkor lehet kérni, ha az a felek kiskorú gyermekének érdekét szolgálja, illetve, ha a körülmények változása folytán a megállapodás valamelyik fél érdekét súlyosan sérti.
Átmeneti rendelkezések
Csjté. 51. § Olyan semmisségi vagy megtámadási ok alapján, amelyet a Csjt. érvénytelenségi oknak el nem ismer, a házasságot csak akkor lehet semmisnek, illetõleg érvénytelennek nyilvánítani, ha a keresetet a Csjt. hatálybalépése elõtt megindították.
Csjté. 52. § A házasságot a Csjt. hatálybalépése elõtt keletkezett tény miatt is csak akkor lehet felbontani, ha a felbontásnak a Csjt. 18. §-ában meghatározott komoly és alapos oka állapítható meg.
Vhr. 6. § (1) A Csjt. 18. §-ának rendelkezéseit a folyamatban levõ ügyekben is alkalmazni kell, ha az elsõfokú bíróság a Csjt. hatálybalépéséig még nem hozott ítéletet.
(2) A pert a korábbi jogszabályok szerint kell folytatni és befejezni, ha az elsõfokú bíróság a Csjt. hatálybalépése elõtt ítéletet hozott.
(3) Az ítélet hatályon kívül helyezése esetében az elsõfokú bíróság az új eljárásban az új jogszabályok alapján jár el.
Vhr. 25-26. §
A házasság felbontása
Csjtr. 2. § (1) Ha a házastársak a házasság felbontását egyezõ akaratnyilvánítás alapján kérik, a keresetlevélhez csatolniuk kell a közös vagyon megosztására vonatkozó megállapodásukat, kivéve, ha közöttük legalább három éve megszakadt az életközösség és külön lakásban élnek [Csjt. 18. § (2) bek. b) pont].
(2) Ha a közös vagyon kizárólag ingóságokból állt, melyet a házastársak már megosztottak és a birtokbaadás is megtörtént, az egyezségnek csak azt kell tartalmaznia, hogy a házastársaknak egymással szemben a házastársi közös vagyon megosztásával kapcsolatban további követelésük nincs.
Csjtr. 40. § (1) A Csjt. 18. §-ának (1)-(2) bekezdését a Tv. hatálybalépése után indult ügyekben kell alkalmazni.
(2) A Csjt. 18. §-ának (3) bekezdését a Tv. hatálybalépése után jóváhagyott egyezség esetében kell alkalmazni.
Csjt. 19. § A házasság felbontása iránt a házastársnak a pert személyesen kell megindítania. Törvényes képviselõjének hozzájárulása nélkül maga indíthat pert a korlátozottan cselekvõképes házastárs is. Ha azonban a házastárs a cselekvõképességet kizáró gondnokság alatt áll, nevében a per indítására a gyámhatóság hozzájárulásával a törvényes képviselõ jogosult.
Csjt. 20. § Bírósági felbontás esetében a házasság a felbontást kimondó ítélet jogerõre emelkedésének napján szûnik meg.
Csjt. 21. § (1) A házasság felbontása esetén volt házastársától tartást követelhet az, aki arra hibáján kívül rászorul, kivéve, ha arra a házasság fennállása alatt tanúsított magatartása miatt érdemtelenné vált. Tartást csak olyan mértékben lehet követelni, hogy az ne veszélyeztesse a volt házastársnak és annak megélhetését, akinek eltartására a volt házastárs a tartást igénylõvel egysorban köteles.
(2) A tartást határozott idõtartamra is meg lehet állapítani, ha feltehetõ, hogy a tartásra jogosult rászorultsága a meghatározott idõ elteltével megszûnik.
Csjt. 22. § (1) Ha a közös egyetértéssel vagy bírósági ítélettel megállapított tartás megállapításának alapjául szolgáló körülményekben lényeges változás állott be, a tartás mértékének megváltoztatását lehet kérni.
(2) A tartásra való jog megszûnik, ha az arra jogosult újból házasságot köt, vagy a tartásra magatartása miatt utóbb érdemtelenné válik, valamint akkor is, ha a jogosult a további tartásra nem szorul rá. Az utóbbi esetben azonban a tartásra való jog újból feléled, ha a korábbi jogosult a tartásra ismét rászorul.
(3) Ha a volt házastárs a tartásra a házasság felbontását követõ öt év eltelte után válik rászorulttá, volt házastársától csak különös méltánylást érdemlõ esetben követelhet tartást.
Vhr. 7. § (1) A Csjt. 22. §-ának (3) bekezdésében foglalt rendelkezést akkor kell alkalmazni, ha a bíróság elsõ fokon még nem hozott ítéletet.
(2) Az ítélet hatályon kívül helyezése esetében az elsõ fokú bíróság az új eljárásban az új jogszabályok alapján jár el.
IV. fejezet
A házastársak jogai és kötelességei
1. Általános rendelkezések
Csjt. 23. § (1) A házastársak jogai és kötelességei egyenlõek: a házasélet ügyeiben közösen kell dönteniük.
(2) A házastársak a személyüket érintõ ügyekben önállóan, de a család érdekeit szem elõtt tartva döntenek.
Csjt. 24. § A házastársak hûséggel tartoznak egymásnak és egymást támogatni kötelesek.
Csjt. 25. § (1) A feleség a házasságkötés után
a) kizárólag a maga teljes nevét viseli, vagy
b) a férje teljes nevét viseli a házasságra utaló toldással, amelyhez a maga teljes nevét hozzákapcsolhatja, vagy
c) a férje családi nevét viseli a házasságra utaló toldással és ehhez a maga teljes nevét hozzákapcsolja, vagy
d) a férje családi nevéhez hozzákapcsolja a saját utónevét.
(2) A férj a házasságkötés után
a) kizárólag a maga teljes nevét viseli, vagy
b) a felesége családi nevéhez hozzákapcsolja a saját utónevét.
(3) A férj, illetve a feleség a házasságkötés után házassági névként családi nevüket is összekapcsolhatja, hozzáfûzve a saját utónevét.
(4) A házasulóknak az (1)-(3) bekezdés szerinti névviselésrõl meg kell egyezniük. Ennek során figyelemmel kell lenni arra, hogy - a (3) bekezdésben foglalt kivétellel - csak az egyik házasuló veheti fel házassági névként a másik családi nevét [(1) bekezdés b)-d) pont, (2) bekezdés b) pont], illetve a házassági név családi nevekbõl képzett része legfeljebb kéttagú lehet.
(5) A házasulóknak az anyakönyvvezetõ felhívására a házasságkötés utáni névviselésrõl nyilatkozniuk kell.
Csjt. 26. § (1) A házasság megszûnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után a házastársak a házasság fennállása alatt viselt nevet viselik tovább. Ha ettõl el kívánnak térni, ezt a házasság megszûnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után az anyakönyvvezetõnek bejelenthetik. Ilyen esetben sem viselheti azonban a volt férje nevét a volt feleség a házasságra utaló toldással [25. § (1) bekezdés b)-c) pont], ha azt a házasság fennállása alatt nem viselte.
(2) A bíróság a volt férj kérelmére eltilthatja a volt feleséget a 25. § (1) bekezdés b)-c) pontja szerinti névviseléstõl, ha a feleséget szándékos bûncselekmény miatt jogerõsen szabadságvesztésre ítélték.
(3) Újabb házasságkötés esetén a feleség volt férje nevét a házasságra utaló toldással [25. § (1) bekezdés b)-c) pont] nem viselheti tovább, és ez a joga akkor sem éled fel, ha újabb házassága megszûnt.
A volt feleség és az özvegy nõ névviselése
Csjté. 7. § (1)-(2)
(3)-(4)
Csjté. 53. § (1) A feleség a Csjt. hatálybalépése elõtt kötött házasság esetén is jogosult a házasság tartama alatt kizárólag a maga nevét viselni (Csjt. 26. §), ha erre irányuló szándékát 1953. évi június hó 30. napjáig annál az anyakönyvvezetõnél bejelenti, akinek mûködési területén a születésnek bejegyzését tartalmazó anyakönyv van.
(2) Az az özvegy nõ, akinek férje a Csjt. hatálybalépése elõtt halt meg, férje neve helyett jogosult a maga nevét viselni (Csjt. 26. §), ha erre irányuló szándékát az 1953. évi június hó 30. napjáig, illetõleg a férj halálát tanúsító határozat jogerõre emelkedését követõ hat hónap alatt bejelenti annál az anyakönyvvezetõnél, akinek mûködési területén a születésének bejegyzését tartalmazó anyakönyv van.
(3) A 7. § (2) bekezdése a jelen §-on alapuló bejelentések esetén is irányadó.
Vhr. 8. § (1) A feleség (volt feleség) az 1974. évi július hó 1. napjától számított hat hónapon belül a házasságkötés szerint illetékes anyakönyvvezetõhöz tett bejelentéssel megjelölheti, hogy az eddigi névviselése helyett a Csjt. 26. §-ának (1) bekezdésében meghatározottak közül melyiket választja. A határidõ eltelte után a névviselés megváltoztatásának csak a Csjt. 26. §-ának (1)-(3) bekezdésében foglaltak szerint és csak belügyminiszteri engedéllyel van helye.
(2) Nem lehet a „-né” toldatos névviselési formát választani a házasság megszûnése, vagy érvénytelenné nyilvánítása után az (1) bekezdésben foglalt határidõ alatt sem, ha
- a bíróság annak viselésére nem jogosította fel,
- a volt feleség azt a házasság fennállása alatt sem viselte,
- a bíróság annak viselésétõl jogerõsen eltiltotta.
(3) Ha a jogerõs bírósági ítélet a volt feleséget nem jogosította fel volt férje nevének viselésére, ennek hatályát, valamint a névviselés eltiltásáról rendelkezõ jogerõs bírósági ítélet hatályát a Csjt. nem érinti. Ha azonban névviseléstõl eltiltás miatt per van folyamatban és a bíróság ítéletet még nem hozott, döntésére a Csjt. rendelkezései irányadók.
(4) Ha a Csjt. hatálybalépése elõtt hozott bírósági ítélet a volt feleséget nem jogosította fel volt férje nevének viselésére, az ítélet kiegészítésére a korábbi szabályok [Pp 290. § (6) bekezdése] irányadók.
Vhr. 27. §
2. A házassági vagyonjog
Csjt. 27. § (1) A házasság megkötésével a házastársak között a házassági életközösség idejére házastársi vagyonközösség keletkezik. Ennek megfelelõen a házastársak osztatlan közös tulajdona mindaz, amit a házassági életközösség ideje alatt akár együttesen, akár külön-külön szereztek, kivéve azt, ami valamelyik házastárs különvagyonához tartozik. Közös vagyon a különvagyonnak az a haszna is, amely a házassági életközösség fennállása alatt keletkezett, levonva ebbõl a vagyonkezelés és fenntartás költségeit. Közös vagyon továbbá a feltalálót, újítót, a szerzõt és más szellemi alkotást létrehozó személyt a házassági életközösség fennállása alatt megilletõ esedékes díj.
(2) A házasulók a házasságkötés elõtt, valamint a házastársak az egymás közötti vagyoni viszonyaikat - a házassági életközösség tartamára - szerzõdéssel rendezhetik. A szerzõdésben e törvény rendelkezéseitõl eltérõen határozhatják meg, hogy mely vagyon kerül a közös-, illetõleg a különvagyonba.
(3) A szerzõdés érvényességéhez annak közokiratba vagy jogi képviselõ által ellenjegyzett magánokiratba foglalása szükséges. Ez a rendelkezés nem vonatkozik ingó dolgok ajándékozására, ha az ajándék átadása megtörtént, valamint az életközösség megszakadása után a házastársi közös vagyon megosztása tárgyában létrejött megállapodásra.
(4) A házastársak a harmadik személlyel kötött ügyleteik során kötelesek tájékoztatást adni arról, ha a szerzõdéssel érintett vagyontárgy valamelyikük különvagyonába tartozik.
Házassági vagyonjog
Csjtr. 3. § (1)
(2) A Csjt. 27. § (2) bekezdésében meghatározott szerzõdésnek kell tekinteni a házastársaknak az életközösség fennállása alatt egymással kötött adásvételi, csere, ajándékozási és kölcsönszerzõdését is.
Csjt. 28. § (1) A házastárs különvagyonához tartozik:
a) a házasságkötéskor megvolt vagyontárgy,
b) a házasság fennállása alatt öröklés jogcímén szerzett vagy ajándékba kapott vagyontárgy,
c) a személyes használatra szolgáló és szokásos mértékû, illetõleg mennyiségû vagyontárgy,
d) a különvagyon értékén szerzett vagyontárgy.
(2) Az a különvagyonhoz tartozó tárgy, amely a mindennapi közös életvitelt szolgáló, valamint a szokásos mértékû berendezési és felszerelési tárgy helyébe lép, tizenötévi házassági együttélés után közös vagyonná válik.
(3)
Vhr. 9. § A különvagyonhoz tartozó tárgy helyébe lépõ vagyontárgy közös vagyonná válása szempontjából a tizenöt évi házassági együttélés idõtartamát a házasság megkötésétõl kell számítani, függetlenül attól, hogy a házasságot a Csjt. hatálybalépése elõtt vagy után kötötték meg.
Csjt. 29. § (1) A vagyonközösséghez tartozó tárgyakat rendeltetésük szerint mindegyik házastárs használhatja.
(2) A vagyonközösséghez tartozó tárgyakat a házastársak közösen jogosultak kezelni. Mindegyik házastárs kívánhatja, hogy a másik járuljon hozzá azokhoz az intézkedésekhez, amelyek a vagyonközösséghez tartozó tárgy fenntartása vagy értékcsökkenésének elkerülése végett szükségesek.
(3) A vagyonközösséghez tartozó tárgyak fenntartásával és kezelésével járó költségeket elsõsorban a közös vagyonból kell fedezni, ha pedig az erre nem elegendõ, a házastársak kötelesek a költséghez különvagyonukból arányosan hozzájárulni.
Csjt. 30. § (1) A vagyonközösség fennállása alatt, továbbá a házassági életközösség megszûnésétõl a közös vagyon megosztásáig terjedõ idõben csak a házastársak közös egyetértésével lehet a vagyonközösséghez tartozó tárgyakat elidegeníteni vagy általában olyan vagyonjogi rendelkezést tenni, amely nem a házastársak különvagyonára vonatkozik.
(2) Bármelyik házastársnak a vagyonközösség fennállása alatt kötött, az elõbbi rendelkezés alá tartozó visszterhes ügyletét a másik házastárs hozzájárulásával kötött ügyletnek kell tekinteni, kivéve, ha az ügyletkötõ harmadik tudott, vagy a körülményekbõl tudnia kellett arról, hogy a másik házastárs az ügylethez nem járult hozzá. Ha azonban a házastárs az ügyletet a mindennapi élet szükségleteinek fedezése körében kötötte, a másik házastárs csak akkor hivatkozhat hozzájárulásának hiányára, ha az ügylet megkötése ellen az ügyletkötõ harmadik személynél elõzõleg kifejezetten tiltakozott.
(3) Az elõbbi rendelkezések alapján a másik házastárs felelõssége a házastársa által kötött ügyletért harmadik személlyel szemben a közös vagyonból reá esõ rész erejéig áll fenn.
(4) A házastárs olyan tartozásáért, amely az elõbbi rendelkezések szerint nem mindkét házastársat terheli, mind különvagyonával, mind a közös vagyonból reá esõ résszel felel.
(5) Az egyik házastárs által a vagyonközösség fennállása alatt kötött ügylethez a másik házastárs részérõl megkívánt hozzájárulás nincs alakszerûséghez kötve.
Házastársak ügyleteinek alakszerûsége
Csjté. 8. §
Vhr. 10. § A Csjt. 30. §-a (1) bekezdését abban az esetben lehet alkalmazni, ha a házassági életközösség a Csjt. hatálybalépése után szûnt meg.
Csjt. 31. § (1) A vagyonközösséget a házassági életközösség fennállása alatt a bíróság fontos okból bármelyik házastárs kérelmére megszüntetheti.
(2) A házassági életközösség megszûnésekor a vagyonközösség véget ér, és bármelyik házastárs követelheti a közös vagyon megosztását. Ennek során igényelni lehet a közös vagyonból a különvagyonba, illetõleg a különvagyonból a közös vagyonba történt beruházások, továbbá a kezelési és a fenntartási költségek megtérítését is. Nincs helye megtérítésnek, ha a kiadás a lemondás szándékával történt. A közös életvitel körében elhasznált vagy felélt különvagyon megtérítésének csak különösen indokolt esetben van helye.
(3) A házastársak vagyonrészét a házassági életközösség megszûnésekor meglevõ közös vagyonból lehetõleg természetben kell kiadni. Ugyancsak természetben kell kiadni a házassági életközösség megszûnésekor meglevõ különvagyont is. Amennyiben ez bármely okból nem lehetséges, vagy számottevõ értékcsökkenéssel járna, a megosztás módját vita esetében a bíróság állapítja meg.
(4) A hiányzó közös, illetõleg különvagyon megtérítésének nincs helye, ha a házassági életközösség megszûnésekor nincs közös vagyon és a megtérítésre köteles félnek különvagyona sincs.
(5) A házastársak közötti vagyoni viszonyokra (házassági vagyonjogi szerzõdés, a házastársi közös vagyon megosztására vonatkozó egyezség, a közös lakás használatában történõ megállapodás stb.) a Polgári Törvénykönyv rendelkezéseit is megfelelõen alkalmazni kell. A bíróságnak gondoskodnia kell arról, hogy a vagyoni igények rendezésénél egyik házastárs se jusson méltánytalan vagyoni elõnyhöz.
(6)
A házassági és a gyámhatósági eljárás szabályainak megállapítása
Csjté. 50. § (1) A vagyonközösségnek a házassági életközösség fennállása alatt való megszüntetésére (Csjt. 31. §) irányuló bírói eljárást a minisztertanács szabályozza.
(2) A gyámhatóságnak a Csjt. és a jelen törvényerejû rendelet végrehajtásával kapcsolatos eljárási szabályait, továbbá a házasságkötéssel kapcsolatos eljárás szabályait - ez utóbbit az igazságügyminiszterrel egyetértve - a belügyminiszter állapítja meg. 
Csjté. 54. § (1)-(2)
(3) Az egyik házastársnak a Csjt. hatálybalépése elõtt kötött visszterhes ügyletbõl eredõ tartozásáért a közös vagyonból a Csjt. folytán reá esõ illetõség erejéig egyszerû kezesként a másik házastárs is felel, kivéve ha a jogügylet az azt megkötõ házastárs különvagyonára vonatkozott.
Vhr. 11. § A Csjt. 31. §-a (1) bekezdésének alkalmazására csak a Csjt. hatálybalépése után indult perekben kerülhet sor.
Vhr. 28. §
3. A házastársak lakáshasználatának rendezése
Csjt. 31/A. § (1) A házasulók a házasságkötés elõtt, valamint a házastársak a házasság felbontása esetére rendezhetik a közös lakás további használatát, így megállapodhatnak abban is, hogy az egyik házastárs a lakást elhelyezési és térítési igény nélkül elhagyja. A megállapodást közokiratba vagy jogi képviselõ által ellenjegyzett magánokiratba kell foglalni.
(2) A házasság felbontása esetén a bíróság csak a kiskorú gyermek lakáshasználati jogára figyelemmel rendezheti a lakás használatát a házastársak megállapodásától eltérõen.
Csjt. 31/B. § (1) Ha a lakásban a házastársak egyikõjük vagy mindkettõjük tulajdonjoga vagy bérleti joga alapján laknak, a házasság felbontása esetén - kérelemre - a bíróság dönt a lakás használata felõl.
(2) A házastársak kiskorú gyermekének lakáshasználati jogát - életkörülményeinek megfelelõen - általában a volt közös lakásban kell biztosítani, kivéve, ha más állandó lakása van.
(3) Ha a közös lakás valamelyik házastárs különvagyona vagy önálló bérlete, a lakáshasználati jog ezt a házastársat illeti meg. A bíróság a másik házastársat kivételesen, és csak abban az esetben jogosíthatja fel a lakás megosztott vagy kizárólagos használatára, ha a lakáshasználatra jogosult gyermek nála van elhelyezve. Szolgálati lakás esetében azonban a bérlõt a lakás elhagyására nem lehet kötelezni.
(4) A bíróság a házastársak közös tulajdonában vagy közös bérletében levõ lakásának használatát megosztja, ha azt a lakás alapterülete, alaprajzi beosztása és helyiségeinek száma lehetõvé teszi. Nem osztható meg a lakás használata, ha a házastárs korábbi magatartására figyelemmel a közös használat a másik házastárs vagy a kiskorú gyermek érdekeinek súlyos sérelmével jár.
(5) Ha a lakás használata nem osztható meg, a bíróság közös tulajdonban álló lakás esetében az egyik házastársat az egész lakás kizárólagos használatára jogosítja fel, illetve bérlakás esetében a bérlõtársi jogviszonyt megszünteti, és az egyik házastársat a lakás elhagyására kötelezi.
(6) A bíróság - a házastársak egyikének kérelmére - a bérlõtársi jogviszonyt akkor is megszüntetheti, ha a közös lakást két másik lakásra el lehet cserélni, és a lakáscsere folytán mindkét házastárs megfelelõ lakáshoz jut. Ilyen esetben a bíróság meghatározza, hogy melyik lakásba, melyik volt házastárs költözzék. Ilyen kérelemnek akkor is helye van, ha a bíróság a lakás használatáról már egyéb módon döntött. A 18. § (3) bekezdését ilyen kérelemre nem kell alkalmazni.
Csjtr. 4. § (1) A bíróság a bérlõtársi jogviszonyt a házastársak cserelakásokba való költözésének elrendelésével akkor szünteti meg, ha a cserelakást felajánló személy a per tárgyalásán szóban vagy pedig teljes bizonyító erejû okiratban a csereszerzõdés lényeges feltételeire kiterjedõ nyilatkozatot tesz, és a jogerõs határozat meghozatalát követõ harminc napon belül a szerzõdés megkötését vállalja.
(2) A bíróság a volt házastársat akkor is kötelezheti arra, hogy a volt közös lakást másik megfelelõ lakásra - értékkülönbözet fizetése ellenében - cserélje el, ha a második házastársat korábban a lakás kiürítésére kötelezte, de a lakásban maradó házastárs a lakáshasználati jog ellenértékét nem fizette meg, az erre irányuló végrehajtás nem járt eredménnyel, és kiegyenlítésére a közös vagyonból sincs lehetõség. Az értékkülönbözetet a használati jog ellenértékének kifizetésére kell fordítani. A kereset elõterjesztésének, illetve a cserére való kötelezésnek feltétele, hogy a másik házastárs a lakás kiürítésére vonatkozó kötelezettségét teljesítse. Az (1) bekezdésben foglaltakat ebben az esetben is alkalmazni kell.
Csjt. 31/C. § (1) A lakásból távozó házastárs a lakáshasználati jog ellenértékének rá esõ részére jogosult.
(2) A lakáshasználati jog ellenértéke - közös tulajdonban vagy valamelyik házastárs tulajdonában álló lakás esetén - a lakás beköltözhetõ és lakott forgalmi értékének különbözete. Bérlakás esetén a lakáshasználati jog ellenértéke legalább a hasonló önkormányzati bérlakásra - a szerzõdés közös megegyezéssel történõ megszüntetése esetére - az önkormányzat rendeletében meghatározott pénzbeli térítés mértékének megfelelõ összeg, függetlenül attól, hogy a távozó házastárs milyen lakásba költözik.
(3) A távozó házastárs a használati jog ellenértékének arra a részére tarthat igényt, amely õt a visszamaradt volt házastársra és a lakáshasználatra jogosult gyermekek számára figyelemmel, arányosan megilleti. A távozó házastárs igényelheti az értéknövelõ - meg nem térült - ráfordítások költségét is, ha a ráfordítás a használati jog ellenértékében nem fejezõdik ki. A jogosultnak járó összeg - különös méltánylást érdemlõ esetet kivéve - a használati jog ellenértékének egyharmadánál kevesebb nem lehet, kivéve, ha a bíróság az egyik házastárs különvagyonában levõ lakás vagy szolgálati lakás elhagyására kötelezte a másik házastársat, vagy ha a lakásnak a házasságkötést megelõzõen önálló bérlõje a lakásban maradó házastárs volt.
(4) Ha a lakásban maradó házastárs az ellenérték megfizetésére nem képes, illetõleg erre a célra felhasználható különvagyona nincsen, vagy egyébként, ha kéri, a házastársi közös vagyon rá esõ részét az ellenérték összegével csökkenteni kell.
(5) A használati jog ellenértéke a lakás elhagyásával egyidejûleg esedékes.
Csjt. 31/D. § Bérlakás esetében, ha valamelyik házastárs a lakást a visszatérés szándéka nélkül elhagyta, a bíróság - a visszamaradt házastárs kérelmére - az eltávozott házastárs bérlõtársi jogviszonyát megszünteti. A házastárs azonban a használati jog ellenértékének rá esõ részét igényelheti.
Csjt. 31/E. § A házastársak lakáshasználatának rendezése során a végrehajtási eljárásra a lakásbérletre vonatkozó szabályokat megfelelõen alkalmazni kell.
Csjtr. 41. § A Csjt. 31/A-31/E. §-ait a folyamatban levõ ügyekben is alkalmazni kell, ha az elsõ-fokú bíróság a Tv. hatálybalépéséig még nem hozott ítéletet, vagy egyéb érdemi határozatot (a továbbiakban együtt: ítélet).
4. A háztartás költségei - Tartás
Csjt. 32. § (1) A közös háztartás költségeinek fedezésére elsõsorban a házastársak keresménye és egyéb közös vagyona szolgál. Ha a házastársak az életközösség fenntartása mellett külön élnek, megélhetésük költségeit elsõsorban szintén ilyen módon kell fedezni.
(2) Ha a közös vagyon a közös háztartás költségét nem fedezi, a házastársak kötelesek ahhoz különvagyonukból is egyenlõ mértékben hozzájárulni. Ha csak egyik házastársnak van különvagyona, õ egymaga köteles ebbõl a közös háztartás költségének kiegészítéséhez szükséges összeget fedezni.
(3) A házastárs köteles a különélõ és önhibáján kívül rászoruló házastársát - ha arra nem érdemtelen - különvagyonából is eltartani, amennyiben házastársa megélhetésének költségeit a közös vagyonból nem lehet fedezni, és a tartás nem veszélyezteti a kötelezett saját, valamint annak megélhetését, akinek eltartására házastársával egysorban köteles. Ez a rendelkezés arra az esetre is irányadó, ha a házastársak között vagyonközösség nincs.
Vhr. 12. § A Csjt. 32. §-a (3) bekezdésének alkalmazására akkor kerül sor, ha a különélés a Csjt. hatálybalépése után kezdõdött meg.
5. Vélt házasság vagyonjogi hatásai
Csjt. 33. § (1) Ha az érvénytelen házasság megkötésekor mind a két házastárs jóhiszemû volt, a házasságból folyó vagyonjogi hatások ugyanazok, mint érvényes házasság esetében. Az ilyen házasság érvénytelennek nyilvánítása esetén a vagyonjogi követeléseket mindegyik házastárs akként érvényesítheti, mintha a házasságot érvénytelenné nyilvánításának idõpontjában a bíróság felbontotta volna.
(2) Ha az érvénytelen házasság megkötésekor csak az egyik házastárs volt jóhiszemû, az elõbbi rendelkezéseket csak az õ kívánságára kell alkalmazni.
MÁSODIK RÉSZ
A CSALÁD
V. fejezet
A családi jogállás
1. Rokonság
Csjt. 34. § (1) Egyenesági a rokonság azok között, akik közül az egyik a másiktól származik.
(2) Oldalágon rokonok azok, akiknek legalább egy közös felmenõ rokonuk van, õk maguk azonban egyeneságon nem rokonok.
Csjt. 35. § (1) A gyermek apjának azt kell tekinteni, akivel az anya a fogamzási idõ kezdetétõl a gyermek születéséig eltelt idõ vagy annak legalább egy része alatt házassági kötelékben állott. A házasság érvénytelensége az apaság vélelmét nem érinti.
(2) A vélelmezett fogamzási idõ a gyermek születésének napjától visszafelé számított száznyolcvankettedik és háromszázadik nap között eltelt idõ, mind a két határnap hozzászámításával. Bizonyítani lehet azonban, hogy a gyermek fogamzása a vélelmezett fogamzási idõ elõtt vagy után történt.
(3) Ha a nõ házasságának megszûnése után újból házasságot kötött, az újabb házasságának fennállása alatt született gyermeke apjának akkor is az újabb férjet kell tekinteni, ha a korábbi házasság megszûnése és a gyermek születése közt háromszáz nap nem telt el. Ha azonban ez a vélelem megdõl, a gyermek apjának a korábbi férjet kell tekinteni.
Csjt. 36. § Ha az anya a fogamzási idõ kezdetétõl a gyermek születéséig eltelt idõ vagy annak egy része alatt nem állott házassági kötelékben, a gyermek apjának kell tekinteni
a) azt a férfit, aki a gyermeket teljes hatályú nyilatkozattal a magáénak ismerte el, vagy
b) azt, akit a bíróság jogerõs ítélettel a gyermek apjának nyilvánított, vagy
c) a jelen törvényben meghatározott feltételek esetén azt, aki a gyermek születése után az anyával házasságot kötött, vagy
d) azt a férfit, aki az anyával külön törvény rendelkezései szerint lefolytatott emberi reprodukcióra irányuló különleges eljárásban (a továbbiakban: reprodukciós eljárás) vett részt és a származás a reprodukciós eljárás következménye.
Csjt. 37. § (1) A teljes hatályú elismerõ nyilatkozat az apaságot egymagában megállapítja.
(2) Az a férfi, akitõl a gyermek származik, a fogamzási idõ kezdetétõl fogva a gyermeket teljes hatályú nyilatkozattal a magáénak ismerheti el, ha
a) a törvény értelmében nem kell más férfit a gyermek apjának tekinteni és
b) a gyermek legalább tizenhat évvel fiatalabb mint a nyilatkozó.
(3) Ilyen elismerõ nyilatkozatot csak személyesen lehet tenni. A cselekvõképességében korlátozott személy elismerõ nyilatkozata csak akkor érvényes, ha ahhoz törvényes képviselõje hozzájárult. Ha a törvényes képviselõ tartósan gátolva van, vagy a hozzájárulást nem adja meg, azt a gyámhatóság hozzájárulása pótolhatja.
(4) A nyilatkozat teljes hatályához szükséges az anyának, a kiskorú gyermek törvényes képviselõjének és ha a gyermek a tizennegyedik életévét betöltötte, a gyermeknek a hozzájárulása is. Ha az anya, illetõleg a gyermek nem él, vagy nyilatkozatában tartósan gátolva van, a hozzájárulást a gyámhatóság adja meg.
(5) Az elismerést és a hozzájárulást anyakönyvvezetõnél, bíróságnál, gyámhatóságnál, illetõleg magyar külképviseleti hatóságnál jegyzõkönyvbe kell venni vagy közjegyzõi okiratba kell foglalni.
Csjté. 55. § A Csjt. hatálybalépése elõtt a cselekvõképességében korlátozott személy által tett apai elismerõ nyilatkozat teljes hatályához a gyermek törvényes képviselõjének hozzájárulása [Csjt. 37. § (4) bek.] nem szükséges.
Csjté. 58. § Az 1947. június 1. elõtt történt apai elismerésnek az egyéb feltételek fennállása esetén is csak akkor van teljes hatálya, ha azt az apa az 1947. évi június hó 1. napja után szabályszerû nyilatkozattal megerõsítette.
Csjt. 38. § (1) Ha a gyermek apja sem az anya házassági köteléke vagy utólagos házassága, sem teljes hatályú apai elismerés, sem pedig reprodukciós eljárás alapján nem állapítható meg, az apaságot bírósági úton lehet megállapítani. Ha a származás reprodukciós eljárás következménye, nincs helye az apaság bírósági úton történõ megállapításának azzal a férfival szemben, aki az eljárás lefolytatásához ivarsejtet vagy embriót adományozott.
(2) A bíróság a gyermek apjának nyilvánítja azt a férfit, aki az anyával a fogamzási idõben nemileg érintkezett, és az összes körülmény gondos mérlegelése alapján alaposan következtethetõ, hogy a gyermek ebbõl az érintkezésbõl származik.
(3)
(4) Az apaság bírósági megállapítását maga az apa, a gyermek, a gyermek halála után leszármazója kérheti.
Csjt. 39. § (1) Ha az anya a gyermek születése után házasságot köt, férjét a gyermek apjának kell tekinteni, ha
a) sem az anya korábbi házassági köteléke, sem teljes hatályú elismerõ nyilatkozat, vagy jogerõs bírósági ítélet alapján nem állapítható meg, hogy ki a gyermek apja, és az apaság megállapítása iránt más férfi ellen per sincs folyamatban, feltéve, hogy
b) a férj a gyermeknél legalább tizenhat évvel idõsebb és
c) a férj a házasságkötést megelõzõen az anyakönyvvezetõ elõtt a gyermeket a magáénak ismeri el.
(2) A férj elismerése akkor hatályos, ha ahhoz az anya, a kiskorú törvényes képviselõje, továbbá - ha a gyermek a tizennegyedik életévét betöltötte - a gyermek is hozzájárult. Ha a gyermek nem él, vagy a nyilatkozattételben tartósan gátolva van, a hozzájárulást a gyámhatóság adja meg.
(3) Vita esetén annak bírósági megállapítását, hogy az anya utólagos házasságának hatálya a gyermekre kiterjed, a gyermek, a gyermek anyja vagy annak férje kérheti.
Tartási kötelezettség az apaság megállapítása nélkül
Csjté. 43. §
Vhr. 13. § (1) A Csjt. 39. §-a (1) bekezdése c) pontjának alkalmazására akkor kerül sor, ha a házasságkötés a Csjt. hatálybalépése után történt. Ha a házasságkötési szándékot a Csjt. hatálybalépése elõtt jelentették be, de a házasság csak a Csjt. hatálybalépése után jön létre, az utólagos házasság folytán - a korábban tett nyilatkozatoktól függetlenül - csak akkor válik a férj a gyermek apjává, ha a võlegény a Csjt. hatálybalépése után a házasságkötést megelõzõen apai elismerõ nyilatkozatot tesz.
(2) A Csjt. hatálybalépése elõtt tett kizáró kijelentés hatályát - ha a házasságkötés a Csjt. hatálybalépése elõtt megtörtént - a Csjt. nem érinti.
(3) A Csjt. nem érinti a hatálybalépése elõtt tett apai elismerõ nyilatkozat hatályát, ha az teljes hatályú, illetõleg ha mód van annak teljes hatályúvá tételére (a hozzájáruló stb. nyilatkozatok beszerzésére).
Csjtr. 42. § A Csjt. 39. § (2) bekezdését akkor kell alkalmazni, ha a házasságkötés a Tv. hatálybalépése után történt. Ha a férj az elismerõ nyilatkozatát a Tv. hatálybalépése elõtt tette, a házasságkötésre pedig a Tv. hatálybalépése után kerül sor, az utólagos házasság folytán csak akkor válik a gyermek apjává, ha az elismerés hatályosságához szükséges hozzájárulásukat az erre jogosultak a házasságkötést megelõzõen megadják.
Csjt. 40. § (1) A gyermek kérheti annak bírósági megállapítását, hogy anyja az általa megjelölt személy. Ha a gyermek meghalt, ez a jog leszármazóját illeti meg.
(2) Az anyaság bírósági megállapítását az is kérheti, aki azt állítja, hogy õ a gyermek anyja.
(3) Ha a származás reprodukciós eljárás következménye, nincs helye az anyaság bírósági úton történõ megállapításának azzal a nõvel szemben, aki az eljárás lefolytatásához ivarsejtet vagy embriót adományozott.
Csjt. 41. § (1) Ha a gyermek mindkét szülõje ismeretlen, születése után nyomban, ha pedig apjának kiléte nem állapítható meg, az anya kérelmére bármikor, egyébként pedig a gyermek harmadik életévének betöltése után hivatalból kell intézkedni az iránt, hogy a születési anyakönyvbe a gyermek szülõiként, illetõleg apjaként képzelt személyt jegyezzenek be. Az intézkedésre a gyámhatóság hivatott.
(2) Ilyen esetben az apa családi nevéül, ha az anya ismert, az anya legközelebbi ismert anyai ági férfi felmenõjének családi nevét kell megállapítani. Az anya kérelmére azonban a gyámhatóság az apa családi nevéül megállapíthatja
a) az anya családi nevét,
b) az anya által megjelölt más családi nevet, feltéve, hogy az más jogos érdekét nem sérti.
(3) Nem állapítható meg olyan családi név, amely a gyermekre sérelmes.
(4) A gyámhatóság az egyéb személyi adatokat - mások jogos érdekeinek sérelme nélkül - belátása szerint állapítja meg.
Vhr. 14. § Ha a gyámhatóság a gyermek névviselése felõl még nem döntött, a Csjt. hatálybalépésekor folyamatban levõ ügyekben is alkalmazni kell a Csjt. 41. §-ának (2)-(4) bekezdésében foglalt rendelkezéseket.
Csjt. 42. § (1) A gyermek - szüleinek megállapodása szerint - apjának vagy anyjának családi nevét viseli. A házasságban élõ szülõk valamennyi, a házasság fennállása alatt született közös gyermekének csak azonos családi neve lehet. Közös házassági nevet viselõ házastársak gyermeke csak a szülõk közös házassági nevét viselheti. A saját nevüket viselõ szülõk megállapodása alapján a gyermek az apa és az anya családi nevét együtt is viselheti. A gyermek családi neve legfeljebb kéttagú lehet.
(2) Ha nincs olyan személy, akit a gyermek apjának kell tekinteni, a gyermek az anyja családi nevét viseli mindaddig, amíg a képzelt apát az anyakönyvbe be nem jegyezték. Az anya a képzelt személy apaként való bejegyzésére irányuló eljárás során bejelentheti, hogy a gyermeke továbbra is az õ családi nevét viseli.
(3) A gyermek utónevét a szülõk határozzák meg.
(4)
A gyermekek neve
Csjté. 9. §
Csjté. 59. § A Csjt. hatálybalépése elõtt született gyermek nevét a szülõk a Csjt. 42. §-a alapján nem változtathatják meg.
Csjt. 43. § (1) Az apaság vélelmét meg lehet támadni, ha az, akit a vélelem alapján apának kell tekinteni, a gyermek anyjával a fogamzás idejében nemileg nem érintkezett, vagy a körülmények szerint egyébként lehetetlen, hogy a gyermek tõle származik, illetõleg ha a származás reprodukciós eljárás következménye, és az anya férje, illetve élettársa az eljáráshoz nem járult hozzá.
(2) Ha az apaság vélelme teljes hatályú apai elismerésen alapul, a vélelmet azon az alapon is meg lehet támadni, hogy a nyilatkozatnak a törvényes feltételek hiányában nincs teljes hatálya.
(3) A megtámadásra jogosult
a) a gyermek,
b) az, akit a vélelem alapján a gyermek apjának kell tekinteni,
c) a gyermek halála után leszármazója, ilyennek hiányában az ügyész.
(4) Az anya volt férje akkor is jogosult a megtámadásra, ha a vélelem az, hogy az anya újabb házasságbeli férje az apa, de ennek a vélelemnek megdõlte esetén a volt férjet kellene apának tekinteni.
(5) Az apaság vélelmét a gyermek a nagykorúsága elérése után egy évig, a többi jogosult pedig a gyermek születésérõl szerzett értesülése idõpontjától számított egy év alatt támadhatja meg. Az a jogosult, aki a megtámadás alapjául szolgáló tényrõl a reá nézve megállapított határidõ kezdete után értesült, az értesüléstõl számított egy év alatt támadhatja meg az apaság vélelmét.
(6) Ha az, akit a vélelem alapján a gyermek apjának kell tekinteni, a határidõ eltelte folytán megtámadásra már nem jogosult, az apaságot érdekében az ügyész támadhatja meg. Megtámadásnak azonban csak a vélelmezett apa életében van helye.
(7) Ha a bíróság az apaság vélelmét megtámadó keresetnek helyt ad, indokolt esetben - kérelemre - a gyermeket feljogosíthatja családi nevének további viselésére.
Vhr. 15. § (1) Mûvi beavatkozás esetében az apaság vélelmének megtámadására (Csjt. 43. §) akkor kerülhet sor, ha a gyermek a Csjt. hatálybalépése után született és az anya férje a mûvi beavatkozáshoz utólag sem járult hozzá.
(2) Ha a gyermek a Csjt. hatálybalépése elõtt született, az apaság vélelmét az általános szabályok szerint lehet megtámadni, kivéve ha az anya férje a mûvi beavatkozáshoz utólag hozzájárul.
(3) A Csjt. 43. §-ának (6) bekezdését a folyamatban levõ ügyben is alkalmazni kell, ha a vélelmezett apa a határidõ eltelte folytán az apaság megtámadására már nem jogosult.
2. A családi jogállás megállapítására irányuló perek közös szabályai
Csjt. 44. § (1) Az apaságnak és az anyaságnak, továbbá az utólagos házasságkötés hatályának bírósági megállapítását keresettel lehet kérni, s keresettel lehet megtámadni az apaság vélelmét is. A pert a jogosultnak személyesen kell megindítania.
(2) A korlátozottan cselekvõképes személy a pert csak törvényes képviselõje hozzájárulásával indíthatja meg. Ha a törvényes képviselõ a hozzájárulás megadásában tartósan gátolva van, vagy a hozzájárulást nem adja meg, azt a gyámhatóság hozzájárulása pótolja.
(3) Cselekvõképtelen jogosult helyett - a gyámhatóság hozzájárulásával - a törvényes képviselõ léphet fel.
(4) Az apaság vélelmének megdöntése iránti per megindítása elõtt a gyámhatóságnak cselekvõképtelen kiskorú esetében - elháríthatatlan akadályt kivéve - az anyát és a vélelmezett apát meg kell hallgatnia. A gyámhatóság a perindításhoz csak akkor járulhat hozzá, ha a származás kiderítése és a családi jogállás rendezése a kiskorú érdekében áll. Ha az anya és a vélelmezett apa között a gyermek elhelyezése vitás, a gyámhatóság a hozzájárulást csak kivételesen indokolt esetben adhatja meg.
Csjt. 45. § A családi jogállás megállapítása iránt indított perben hozott ítélet mindenkivel szemben hatályos.
Csjté. 56. § (1) A családi jogállás megállapítása iránt a Csjt. hatálybalépése elõtt indított perekben, ha a jelen törvényerejû rendelet ellenkezõ intézkedést nem tartalmaz, a Csjt. hatálybalépése elõtti jogszabályokat kell alkalmazni.
(2) A Csjt. hatálybalépése után családi jogállás megállapítása iránt indított perre akkor is a Csjt. rendelkezéseit kell alkalmazni, ha a gyermek a Csjt. hatálybalépése elõtt született; az azonban, aki az 1946. évi XXIX. törvény hatálybalépésének napján (1947. június 1.) nagykorúságát már elérte, az apaság megállapítása iránt a Csjt. alapján sem indíthat keresetet.
(3) Azt a rendelkezést, hogy az anya utólagos házasságának hatálya egyéb elõfeltételek fennállása esetén is csak akkor áll be, ha az anya férje a gyermeknél legalább tizenhat évvel idõsebb [Csjt. 39. § (1) bek. b) pont], a Csjt. hatálybalépése elõtt kötött utólagos házasság hatályának megállapításánál is alkalmazni kell, ha a férj a gyermek apjaként még nincs a születési anyakönyvbe bejegyezve. Alkalmazni kell ezt a rendelkezést az utólagos házasság hatályának megállapítása iránt a Csjt. elõtt indított folyamatban lévõ perekben is.
Csjté. 57. § A korábbi jogszabályok alapján államfõi kegyelemmel törvényesített gyermek mind apjával, mind apja rokonaival rokonságban áll.
VI. fejezet
Az örökbefogadás
1. Az örökbefogadás célja
Csjt. 46. § Az örökbefogadás célja az, hogy az örökbefogadó, valamint annak rokonai és az örökbefogadott között családi kapcsolatot létesítsen és elsõsorban az olyan kiskorúak családi nevelését biztosítsa, akiknek szülei nem élnek, vagy akiket szüleik megfelelõen nevelni nem képesek.
2. Az örökbefogadás feltételei
Csjt. 47. § (1) Örökbefogadó csak az a teljesen cselekvõképes, nagykorú személy lehet, aki - a külön jogszabályban meghatározott - örökbefogadás elõtti tanácsadáson és felkészítõ tanfolyamon eredménnyel részt vett, és személyisége, valamint körülményei alapján - a gyámhivatal örökbefogadás elõtti eljárása során hozott határozata értelmében - alkalmas a gyermek örökbefogadására, továbbá a gyermeknél legalább 16, legfeljebb 45 évvel idõsebb. A rokoni, illetve a házastársi örökbefogadás esetén a korkülönbségtõl, illetve a felkészítõ tanfolyam elvégzésétõl el kell tekinteni.
(2) A gyámhivatal a rokonok, a szülõ házastársa, illetve a gyermeket a szülõ hozzájárulásával legalább egy éve folyamatosan a saját háztartásában nevelõ örökbe fogadni szándékozó személy, továbbá a külföldi állampolgárságú örökbe fogadni szándékozó személy (1) bekezdésben meghatározott alkalmasságát az örökbefogadás engedélyezése iránti eljárás során állapítja meg.
(3) Nem fogadhat örökbe az, aki a szülõi felügyelet megszüntetését vagy a közügyektõl való eltiltást kimondó jogerõs bírósági ítélet hatálya alatt áll.
(4) Örökbe fogadni csak kiskorú személyt lehet.
(5) Az örökbefogadott személyt az örökbefogadás fennállása alatt csak az örökbefogadó házastársa fogadhatja örökbe, az örökbefogadó halála után azonban más személy is. Az utóbbi esetben a korábbi örökbefogadás megszûnik.
Csjt. 48. § (1) Az örökbefogadást a gyámhatóság engedélyezi.
(2) Az engedély megadásához a felek egyetértõ kérelmét tartalmazó nyilatkozat, továbbá a gyermek szüleinek, valamint a házasságban élõ örökbefogadó házastársának hozzájárulása szükséges. A szülõ a hozzájáruló nyilatkozatát - a (3) bekezdésben foglalt kivétellel - nem vonhatja vissza, és erre õt figyelmeztetni kell. Az érdekeltek hozzájárulását követõen az örökbe fogadni szándékozó személy a gyermeket legalább egy hónapig gondozza. Az örökbefogadás csak ezen gondozást követõen engedélyezhetõ.
(3) Az örökbefogadáshoz a szülõ úgy is megadhatja hozzájárulását, hogy az örökbefogadó személyét és személyi adatait nem ismeri. A nyilatkozattételre a gyermek születése elõtt is sor kerülhet. A szülõ hozzájáruló nyilatkozatát a gyermek hathetes korának betöltéséig visszavonhatja és erre õt figyelmeztetni kell. A szülõ felügyeleti joga, amennyiben nyilatkozata hathetesnél idõsebb gyermekre vonatkozik a nyilatkozattételkor, a hathetesnél fiatalabb gyermekre tett nyilatkozat esetén pedig a gyermek hathetes korában szûnik meg. A szülõi felügyeleti jog megszûnését a gyámhivatal határozata állapítja meg.
(4) Ha a gyermek a hatodik életévét betöltötte, vagy egészségileg károsodott, a (3) bekezdés szerinti hozzájáruló nyilatkozat érvényességéhez a gyámhatóság jóváhagyása szükséges.
(5) Nincs szükség
a) annak a szülõnek a hozzájárulására, aki a szülõi felügyeletet megszüntetõ jogerõs bírósági ítélet hatálya alatt áll (88. §);
b) annak a szülõnek a hozzájárulására, akinek intézeti nevelt gyermekét a gyámhatóság örökbefogadhatónak nyilvánította (48/A. §);
c) az örökbefogadó házastársának hozzájárulására, ha a házastársak között az életközösség megszûnt;
d) sem a szülõ, sem a házastárs hozzájárulására, ha cselekvõképtelen, vagy ismeretlen helyen távol van.
(6) Az örökbefogadási eljárás a (3)-(4) bekezdésben, valamint az (5) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott esetben titkos. A szülõ az örökbefogadásról értesítést nem kap, és az örökbefogadásról hozott határozatot sem fellebbezéssel, sem egyéb módon nem támadhatja meg.
Vhr. 16. § A Csjt. 48. §-ának (3) bekezdését a folyamatban levõ ügyekben akkor kell alkalmazni, ha a szülõ kifejezetten kérte, hogy az örökbefogadást e rendelkezés szerint folytassák. Ebben az esetben a szükséges nyilatkozatokat pótlólag kell megtenni.
Csjtr. 43. § (1) A Csjt. 48. § (3) bekezdését a folyamatban levõ, valamint az olyan ügyekben is alkalmazni kell, amelyekben a szülõ a hozzájáruló nyilatkozatát már megadta, de a gyermek örökbefogadása még nem történt meg.
(2) A Csjt. 48. § (4)-(5) bekezdését a Tv. hatálybalépése után indult ügyekben kell alkalmazni.
Csjt. 48/A. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vett gyermeket örökbefogadhatónak nyilvánítja, ha a szülõ gyermekével önhibájából egy éve nem tart rendszeres kapcsolatot, életvitelén, körülményein nem változtat, és emiatt az átmeneti nevelés nem szüntethetõ meg. Erre a jogkövetkezményre a szülõt az átmeneti nevelést elrendelõ határozatban figyelmeztetni kell.
(2) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vett gyermeket örökbefogadhatónak nyilvánítja abban az esetben is, ha
a) a szülõ lakó- és tartózkodási helyét az új lakó- és tartózkodási helye hátrahagyása nélkül megváltoztatja, melynek felderítésére irányuló intézkedések fél éven belül nem vezetnek eredményre, vagy
b) a szülõ fél éven át gyermekével semmilyen formában nem tart kapcsolatot.
(3) A gyámhivatal a gyermek örökbefogadása érdekében az örökbefogadhatónak nyilvánítással egyidejûleg a szülõ kapcsolattartási jogát is korlátozhatja, vagy szüneteltetheti.
(4) Ha a kiskorú örökbefogadására nem került sor, és utóbb a gyámhatóság az intézeti nevelést megszünteti, az örökbefogadhatónak nyilvánító határozat hatályát veszti.
Csjt. 49. § (1) A gyámhivatal - az örökbefogadás céljának megfelelõen - a gyermek érdekében elsõsorban a házasságban élõ örökbefogadók által történõ örökbefogadást engedélyezi.
(2) Az örökbefogadást az elõzõ rendelkezésekben megszabott feltételek esetében sem lehet engedélyezni, ha az a kiskorú érdekeivel ellentétben áll, vagy a közérdeket egyébként sérti, illetve, ha akár a felek, akár az eljárásban egyéb módon közremûködõ személyek vagy szervezetek részére haszonszerzéssel jár.
(3) A gyermek külföldre történõ örökbefogadása - a rokonok, illetve a szülõ házastársa által történõ örökbefogadás kivételével - csak örökbefogadhatóvá nyilvánított intézeti nevelt, valamint állami nevelt gyermek esetében engedélyezhetõ, feltéve, hogy a gyermek örökbefogadására belföldön nem került sor, mivel azt nem kezdeményezték, illetve örökbefogadása érdekében tett intézkedések nem vezettek eredményre.
Csjt. 50. § (1) Az örökbefogadás az engedélyezõ határozat jogerõre emelkedésével lép hatályba. Ha azonban az örökbefogadó az eljárás folyamán meghal, az örökbefogadás joghatásai - annak engedélyezése esetében - már az örökbefogadó halálával beállnak.
(2)
Csjté. 60. § Azokban az ügyekben, amelyekben a felek az örökbefogadási szerzõdést az 1953. évi január hó 1. napja elõtt gyámhatósági jóváhagyás, illetõleg igazságügyminiszteri megerõsítés végett bemutatták, az örökbefogadási szerzõdés jóváhagyására (megerõsítésére), joghatásaira és felbontására a Csjt. hatálybalépése elõtt érvényben volt jogszabályokat kell alkalmazni.
Vhr. 17. § A Csjt. 50. §-ának (2) bekezdését azokban az ügyekben kell alkalmazni, amelyekben a gyámhatóság a hozzájáruló nyilatkozatot pótolta, függetlenül attól, hogy az ügy a Csjt. hatálybalépése elõtt indult-e.
3. Az örökbefogadás joghatásai
Csjt. 51. § (1) Az örökbefogadott mind az örökbefogadóval, mind annak rokonaival szemben az örökbefogadó gyermekének jogállásába lép.
(2) Azt, akit mindkét házastárs - akár együttesen, akár külön-külön - örökbefogadott, a házastársak közös gyermekének kell tekinteni (közös gyermekké fogadás). Közös gyermekké fogadás az is, ha egyik házastárs a másik házastárs gyermekét fogadja örökbe.
(3) Az örökbefogadás kihat az örökbefogadott leszármazóira is.
Csjt. 52. § (1) Az örökbefogadás folytán a vér szerinti családi jogállásból származó szülõi felügyeleti és tartási jogok, valamint kötelezettségek megszûnnek. Ha azonban az egyik házastárs a másik házastárs gyermekét fogadta örökbe, ennek a szülõnek a jogait és kötelezettségeit az örökbefogadás nem érinti.
(2) Ha az egyik házastárs a másik házastárs korábbi házasságából származó gyermekét fogadja örökbe, és az a házasság, amelybõl a gyermek származik, a házastárs elhalálozása folytán szûnt meg, az elhalt házastárs rokonainak kapcsolattartási jogát az örökbefogadás nem érinti.
Vhr. 29. §
Csjt. 53. § (1) Az örökbefogadott gyermek az örökbefogadó családi nevét viseli. Ha az örökbefogadó akár a házasságra utaló toldással, akár anélkül férje (volt férje) nevét viseli, az örökbefogadott új családi neve - az örökbefogadó választása szerint - vagy a férje (volt férje) vagy az örökbefogadó leánykori családi neve. Ugyanazon örökbefogadó által örökbefogadott több gyermek csak azonos családi nevet viselhet.
(2) Egyedülálló által történt örökbefogadás esetében a másik vér szerinti szülõként képzelt személyt kell a gyermek születési anyakönyvébe bejegyezni. A képzelt személy adatait a gyámhatóság - az örökbefogadó meghallgatása után, mások, különösen a gyermek jogos érdekeinek sérelme nélkül - belátása szerint állapítja meg.
(3) Közös gyermekké fogadás esetén az örökbefogadónak az örökbefogadás iránti kérelemben nyilatkozniuk kell arra, hogy az örökbefogadott melyik örökbefogadó nevét viselje. Ha a házastársak a gyermeket nem együtt fogadták örökbe, megegyezésük hiányában a gyermek a korábbi örökbefogadó családi nevét viseli.
(4) A gyámhatóság kivételesen megengedheti, hogy az örökbefogadott megtarthassa addigi családi nevét.
(5) A gyámhatóság engedélyezheti az örökbefogadott utónevének a megváltoztatását is. Az utónevet az örökbefogadók határozzák meg. Az örökbefogadott családi nevét és utónevét az örökbefogadás engedélyezésével egyidejûleg kell megállapítani.
(6) Ha a születési anyakönyvbe - az örökbefogadók kifejezett kérésére - az örökbefogadásnak csak a tényét jegyezték be, az örökbefogadó szülõk halála vagy ismeretlen helyen való tartózkodása esetén az örökbefogadott törvényes képviselõje, illetõleg a nagykorú örökbefogadott bármikor kérheti, hogy az örökbefogadó szülõket vér szerinti szülõkként jegyezzék be.
Csjt. 53/A. § (1) Az örökbefogadott tájékoztatást kérhet a gyámhivataltól vér szerinti szülõjének adatairól. Errõl az örökbefogadási eljárás során a feleket tájékoztatni kell.
(2) A tájékoztatás megadásához a vér szerinti szülõ meghallgatása, továbbá, ha az örökbefogadott még kiskorú, az örökbefogadó vagy más törvényes képviselõ meghallgatása is szükséges.
(3) Nincs szükség sem a vér szerinti szülõ, sem az örökbefogadó vagy más törvényes képviselõ meghallgatására, ha cselekvõképtelen, ismeretlen helyen távol van, vagy meghallgatása elháríthatatlan akadályba ütközik.
(4) A vér szerinti szülõ adatairól való tájékoztatást az elõzõ rendelkezésekben meghatározott feltételek esetén sem lehet engedélyezni, ha a kiskorú örökbefogadott érdekeivel ellentétben áll, különösen, ha a szülõ felügyeleti jogát a bíróság a 88. § (1) bekezdésének a) vagy c) pontja alapján szüntette meg.
4. Az örökbefogadás hatálytalanná válása
Csjt. 54. § Az örökbefogadás hatálytalanná válik, ha az örökbefogadó az örökbefogadottat teljes hatályú apai elismerõ nyilatkozattal gyermekének ismeri el, vagy ha az örökbefogadót jogerõs bírósági ítélet, illetõleg utólagos házasságkötése következtében az örökbefogadott apjának kell tekinteni.
Csjt. 55. § Ha az örökbefogadás hatálytalanná válik, ezt úgy kell tekinteni, mintha az örökbefogadás engedélyezését a gyámhatóság már eredetileg megtagadta volna.
5. Az örökbefogadás megszûnése
Csjt. 56. § (1) Az örökbefogadást a felek kölcsönös kérelme alapján a gyámhatóság felbonthatja.
(2) Az örökbefogadás felbontását csak akkor lehet engedélyezni, ha az a közérdeket nem sérti, ha pedig az örökbefogadott még kiskorú, ezenfelül csak akkor, ha a felbontás a kiskorú érdekében áll. Az eljárás során a gyámhatóság az örökbefogadott vér szerinti szüleit is meghallgatja, ha ennek nincs elháríthatatlan akadálya.
(3) A felbontás kihat az örökbefogadóra, annak rokonaira, továbbá az örökbefogadottra és annak leszármazóira is.
(4) Az örökbefogadás a felbontás esetében a gyámhatósági határozat jogerõre emelkedésével szûnik meg. Ha azonban bármelyik fél az eljárás folyamán meghal, az örökbefogadás joghatásai - a felbontás engedélyezése esetében - a kérelem beadásának napjára visszamenõ hatállyal szûnnek meg.
Csjt. 57. § (1) Az örökbefogadást a bíróság felbontja, ha akár az örökbefogadó, akár az örökbefogadott olyan magatartást tanúsított, amely miatt az örökbefogadás fenntartása a másik félre elviselhetetlenné vált vagy, ha az örökbefogadás célját és társadalmi rendeltetését nem tölti be.
(2) Az örökbefogadó halála után az örökbefogadást annak érdekében is fel lehet bontani, hogy az örökbefogadott vér szerinti családi jogállását visszanyerje.
(3) Az örökbefogadás bírósági felbontását bármelyik fél kérheti. Kiskorú örökbefogadott érdekében az örökbefogadás bírósági felbontása iránt a gyámhatóság és az ügyész is indíthat pert. Ha az a fél, aki ellen a pert indítani kellene, nem él, azt a bíróság által kirendelt ügygondnok ellen kell megindítani.
(4) Az örökbefogadás a felbontó ítélet jogerõre emelkedésének napján szûnik meg. Ha azonban bármelyik fél az eljárás folyamán meghal, az örökbefogadás joghatásai - felbontás esetében - a keresetlevél beadásának napjára visszamenõ hatállyal szûnnek meg.
(5) A felbontó ítélet kihat az örökbefogadóra, annak rokonaira, továbbá az örökbefogadottra és annak leszármazóira. Az örökbefogadást felbontó ítélet mindenkivel szemben hatályos.
Vhr. 18. § (1) Ha a folyamatban levõ perben a felperes a korábbi jogszabályok alapján kérte az örökbefogadás felbontását, a peres eljárás során bármelyik fél áttérhet a felbontásnak a Csjt.-ben meghatározott egyéb okaira (elviselhetetlen magatartás, az örökbefogadás célját és társadalmi rendeltetését nem tölti be).
(2) Ha az örökbefogadó az eljárás során meghal, ez a már megindított eljárás folytatását nem akadályozza. Ilyen esetben a pert a bíróság által kirendelt ügygondnokkal szemben kell folytatni.
(3) Az örökbefogadás felbontásának a Csjt.-ben megállapított joghatásai csak a Csjt. hatálybalépése után hozott és jogerõre emelkedett ítélet vonatkozásában következnek be.
(4) Az a rendelkezés, hogy az örökbefogadást felbontó ítélet mindenkivel szemben hatályos, 1953. január 1. óta hozott minden felbontó ítéletre vonatkozik.
Vhr. 30. §
Az örökbefogadás felbontása
Csjtr. 5. § Az örökbefogadás felbontása nem érinti az eljárás megindítása elõtt [Csjt. 56. § (4) és 57. § (4) bekezdései] meghalt örökbefogadó után már megszerzett jogokat. A már átszállott örökséget visszakövetelni ilyen esetben nem lehet.
Csjt. 58. § (1) Ha az örökbefogadást csak az egyik örökbefogadó kérelmére bontották fel - a gyámhatóság, illetõleg a bíróság eltérõ rendelkezése hiányában - az örökbefogadás is csak az õ, illetõleg az õ rokonai vonatkozásában szûnik meg.
(2) Az örökbefogadás felbontása után az örökbefogadott és leszármazói az örökbefogadással felvett családi és utónevet nem viselhetik, kivéve ha a gyámhatóság, illetõleg a bíróság másképp rendelkezik.
Vhr. 19. § A Csjt. 58. §-át a folyamatban levõ ügyekben akkor kell alkalmazni, ha a bíróság, illetõleg a gyámhatóság a határozatot elsõ fokon még nem hozta meg.
Vhr. 31. §
Csjtr. 6. § (1) Az örökbefogadottnak nyilatkoznia kell arról, hogy az örökbefogadás megszüntetését csak az egyik, vagy mindkét örökbefogadó vonatkozásában kéri.
(2) Az, hogy a kérelem (kereset) benyújtásakor csak az egyik örökbefogadó él, nem akadálya annak, hogy az örökbefogadás felbontását a még élõ örökbefogadó a már meghalt örökbefogadó vonatkozásában is kérje. Erre akár a már meghalt, akár a túlélõ örökbefogadóval szemben tanúsított elviselhetetlen magatartás is okot adhat.
6. Az örökbefogadással kapcsolatos jognyilatkozatok
Csjt. 59. § (1) Az örökbefogadással kapcsolatos jognyilatkozatokat - az alábbi kivételekkel - csak személyesen lehet megtenni. Személyesen, törvényes képviselõje hozzájárulása nélkül teheti meg a jognyilatkozatát a korlátozottan cselekvõképes kiskorú gyermek is.
(2) A cselekvõképtelen fél helyett az örökbefogadással kapcsolatos jognyilatkozatokat törvényes képviselõje teheti meg.
(3) A korlátozottan cselekvõképes nagykorú félnek az örökbefogadással kapcsolatos jognyilatkozatához törvényes képviselõjének hozzájárulása szükséges.
(4) Az örökbefogadás felbontásával kapcsolatban az örökbefogadó nem járhat el az örökbefogadott törvényes képviselõjeként.
VII. fejezet
A rokonok eltartása
1. A rokontartás közös szabályai
Csjt. 60. § (1) Rokonaival szemben, az alábbi rendelkezésekben meghatározott körben, az jogosult tartásra, aki magát eltartani nem tudja és akinek tartásra kötelezhetõ házastársa sincs.
(2) Tartásra a munkaképes leszármazó is jogosult, ha erre szükséges tanulmányai folytatása érdekében rászorul.
(3) Nem jogosult tartásra a nagykorú, ha magatartása miatt arra érdemtelenné vált.
(4) A gyermek a szülõ érdemtelenségére általában nem hivatkozhat, ha a szülõ tartási, gondozási és nevelési kötelességének eleget tett.
Csjt. 61. § (1) A tartásra jogosultat rokonai közül elsõsorban leszármazói kötelesek eltartani.
(2) Amennyiben a tartásra jogosultnak tartásra kötelezhetõ leszármazói nincsenek, eltartása felmenõ rokonait terheli.
(3) Az a rokon, amelyik a tartásra jogosulthoz a leszármazás rendjében közelebb áll, a tartás kötelezettségében a távolabbit megelõzi.
(4) Azt a kiskorút, akinek tartásra kötelezhetõ egyenesági rokona nincs, nagykorú testvére köteles eltartani; ez a kötelezettség azonban csak annyiban terheli, amennyiben ezt saját maga, házastársa és tartásra rászoruló egyenesági rokonai tartásának veszélyeztetése nélkül teljesíteni képes.
Csjt. 62. § (1) A házastárs köteles háztartásában eltartani a vele együtt élõ házastársának olyan, tartásra szoruló kiskorú gyermekét (mostohagyermek), akit házastársa az õ beleegyezésével hozott a közös háztartásba. A tartási kötelezettség mindkét házastársat egysorban terheli.
(2) A mostohagyermek akkor köteles eltartani tartásra rászoruló mostohaszülõjét, ha a mostohaszülõ az õ eltartásáról hosszabb idõn át gondoskodott.
A rokontartás közös szabályai
Csjtr. 7. § A mostohaszülõ tartási kötelezettsége nem érinti a vér szerinti szülõ tartásdíjfizetési kötelezettségét.
Csjt. 63. § (1) Több egysorban kötelezett között a tartási kötelezettség a kereseti, jövedelmi, vagyoni viszonyaik és teljesítõ képességük arányában oszlik meg.
(2) Annak a tartásra kötelezettnek javára, aki a tartásra jogosultat személyesen gondozza, az ezzel járó munkát és egyéb terhet a tartási kötelezettség megállapításánál figyelembe kell venni.
Csjt. 64. § (1) Ha valaki több jogosult eltartására köteles és mindegyiket nem képes eltartani, a gyermek és a szülõ a többi rokont, a leszármazó a felmenõ rokont, a közelebbi rokon a távolabbit a jogosultságban megelõzi.
(2) A tartásra jogosultság sorrendjében a gyermek a házastársat és az elvált házastársat, a házastárs és az elvált házastárs pedig - egymással egysorban - a többi rokont megelõzi.
(3) A bíróság indokolt esetben - kérelemre - a tartásra jogosultság sorrendjét az (1) és (2) bekezdéstõl eltérõen is megállapíthatja.
Vhr. 20. § A Csjt. 64. §-át azokban az ügyekben kell alkalmazni, amelyekben a bíróság ítélete még nem emelkedett jogerõre.
Vhr. 32. §
Csjtr. 8. § Tartásra a vér szerinti gyermek és a mostohagyermek, illetõleg a vér szerinti szülõ és - ha a törvényi feltételek egyébként fennállnak - a mostohaszülõ egysorban jogosult.
Csjtr. 44. § A Csjt. 64. §-ának (1) és (3) bekezdését azokban az ügyekben kell alkalmazni, amelyekben a bíróság elsõ fokon még nem hozott ítéletet.
Csjt. 65. § (1) A kötelezett a tartás teljesítéseképpen köteles anyagi viszonyaihoz képest a jogosultat mindazzal ellátni, ami annak a megélhetéséhez szükséges. A leszármazó és a testvér eltartása a nevelés és a szükséges taníttatás költségének viselésére is kiterjed.
(2) A tartási kötelezettség kiterjed az öreg koránál fogva vagy egyébként is tehetetlen és gondozásra szoruló rokonnal kapcsolatos gondozás költségeire, illetõleg az azzal kapcsolatos szolgáltatásokra is.
Csjt. 66. § (1) Nem köteles mást eltartani, aki ezáltal a saját szükséges tartását veszélyeztetné. E szabály alól a törvény kivételt tehet.
(2) Ha a tartásra köteles ez alól mentesül, a rá esõ tartás a vele egy sorban álló kötelezettre, ilyenek hiányában pedig a sorban utána következõ kötelezettekre hárul.
(3) A tartást a kötelezett - választása szerint - saját háztartásában természetben vagy havonként pénzben szolgáltathatja. A jogosult kérheti, hogy a kötelezett a tartást pénzben szolgáltassa. A bíróság a felek viszonyainak figyelembevételével a tartás más módját is meghatározhatja.
Csjt. 67. § (1) A kiskorút illetõ tartási követelés iránt a kiskorú érdekében a gyámhatóság és az ügyész, a szülõt illetõ tartási követelés iránt pedig a szülõ érdekében a jegyzõ és az ügyész is indíthat pert.
(2) Az a tartásra kötelezett rokon, aki a jogosultat saját háztartásában tartja és gondozza, a többi kötelezett ellen saját jogán is pert indíthat.
Csjt. 68. § (1) A tartási követelés hat hónapra visszamenõleg, valamint a jövõre nézve érvényesíthetõ.
(2) Hat hónapnál régebbi idõre tartási követelést csak akkor lehet visszamenõleg érvényesíteni, ha a jogosultat a követelés érvényesítésében mulasztás nem terheli.
Csjt. 69. § (1) Ha a közös egyetértéssel vagy bírósági ítélettel megállapított rokoni tartás megállapításának alapjául szolgáló körülményekben lényeges változás állott be, a tartás mértékének megváltoztatását vagy a tartás megszüntetését lehet kérni.
(2) A tartás felemelését lehet kérni akkor is, ha a tartást közös egyetértéssel már eredetileg is számbavehetõen kisebb összegben állapították meg, mint amennyi a törvény szerint járna.
Csjtr. 9. § A tartásdíj mértéke megváltoztatásának - ha a tartás megállapításának alapjául szolgáló körülmények egyébként nem változtak - nincs helye azon az alapon, hogy a jogszabály a tartásdíj kiszámításának alapját vagy mértékét a korábbiaktól eltérõen határozza meg.
2. A gyermek tartása
Csjt. 69/A. § (1) A szülõ a saját szükséges tartásának rovására is köteles megosztani kiskorú gyermekével azt, ami közös eltartásukra rendelkezésre áll. Ez a szabály nem irányadó, ha a gyermek tartása vagyonának jövedelmébõl kitelik, vagy a gyermeknek tartásra kötelezhetõ más egyenesági rokona van.
(2) A gyermeket gondozó szülõ a tartást természetben, a különélõ szülõ elsõsorban pénzben szolgáltatja (gyermektartásdíj).
Csjt. 69/B. § A gyermektartásdíjról a szülõk megegyezésének hiányában a bíróság dönt.
Csjt. 69/C. § (1) A tartásdíj összegét gyermekenként általában a kötelezett átlagos jövedelmének 15-25%-ában kell megállapítani. A gyermektartásdíj meghatározásánál figyelemmel kell lenni:
a) a gyermek tényleges szükségleteire,
b) mindkét szülõ jövedelmi és vagyoni viszonyaira,
c) a szülõk háztartásában eltartott más - saját, illetõleg mostoha - gyermekekre,
d) a gyermek saját jövedelmére is.
(2) A kötelezettel szemben érvényesíthetõ összes tartási igény a jövedelme 50%-át nem haladhatja meg. Ha a szülõk két vagy több gyermek tartására kötelesek, a tartásdíjat úgy kell megállapítani, hogy egyik gyermek se kerüljön a másiknál kedvezõtlenebb helyzetbe, különösen akkor, ha nem egy háztartásban nevelkednek.
(3) A tartásdíjat
a) százalékos arányban, vagy
b) határozott összegben, vagy
c) határozott összegben és bizonyos jövedelmek százalékában
kell meghatározni.
(4) A tartásdíj százalékos megállapítása esetében meg kell jelölni a tartásdíj alapösszegét is.
Csjtr. 10. § (1) A tartásdíj megállapításához be kell szerezni mindkét szülõ jövedelmi és vagyoni viszonyaira vonatkozó adatokat.
(2) A tartásdíj alapja elsõsorban a tartásra köteles személy részére
a) a bérköltség (alapbér, bérpótlék, kiegészítõ fizetés, prémium, jutalom, 13. és további havi fizetés stb.), illetõleg a rendszeres személyi juttatás (alapilletmény, illetménykiegészítés, illetménypótlék, egyéb kötelezõ pótlék, 13. havi illetmény stb.) címén juttatott összes járandóság, valamint
b) a személyi jellegû egyéb kifizetésként, illetõleg nem rendszeres személyi juttatásként járó egyéb jövedelem (végkielégítés, betegszabadság idejére járó díjazás, túlóra, ügyeleti díj, távolléti díj stb.).
(3) Ha a (2) bekezdés szerint nem állapítható meg tartásdíj, illetve a (2) bekezdés alapján megállapítható összeg - a gyermeket gondozó szülõ jövedelmi viszonyait is figyelembe véve - a gyermek szükségletét nem fedezi, a tartásdíj megállapításánál a más, munkaviszonyból, további munkaviszonyból, munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyból, illetõleg a nem munkaviszonyból származó rendszeres jövedelmet (pl. megbízási díj, táppénz, nyugdíj, munkanélküli járadék, újítási díj, tõkejövedelem) is alapul kell venni.
(4) A tartásdíj alapjának megállapításánál a bíróságnak általában a keresetlevél beadását megelõzõ egy évi összes, a (2)-(3) bekezdés szerinti jövedelemre figyelemmel kell lennie.
(5) Tartós külföldi szolgálatot teljesítõ, külföldön magyar hatósági engedéllyel munkát vállaló, valamint ösztöndíjasként külföldön tartózkodó kötelezett esetében a tartásdíj alapja a kötelezett belföldi munkaviszonyára megállapított munkabér és juttatás, ennek hiányában a nem munkaviszonyból származó jövedelem. A (3) bekezdést ebben az esetben is megfelelõen alkalmazni kell.
(6) Nem képezi a tartásdíj alapját a költségtérítés, étkezési hozzájárulás, üdülési hozzájárulás, illetve a hasonló jellegû egyéb járandóság.
Csjtr. 11. § A tartásdíj megállapításánál, valamint kifizetésénél a jövedelmet terhelõ adó (adóelõleg), nyugdíjjárulék, egészségbiztosítási járulék, magán-nyugdíjpénztári tagdíj, és munkavállalói járulék levonása után fennmaradó összeget kell alapul venni.
Csjtr. 12. § (1) A gyermektartásdíjnak a 10. § (2) bekezdése alapján, százalékos arányban történõ megállapítása esetén a bíróságnak külön-külön meg kell határoznia, hogy a 10. § (2) bekezdésének a), illetve b) pontja alapján kifizetett járandóságnak hány százaléka illeti meg a jogosultat tartásdíjként.
(2) A tartásdíj alapösszege a 10. § (2) bekezdésnek a) pontja alapján kifizetett minden rendszeres díjazásnak a bíróság által meghatározott százaléka, melyet a bíróság forintösszegben is megjelöl.
Csjtr. 13. § A százalékos arányban, valamint a határozott összegben és bizonyos juttatások százalékában megállapított tartásdíj esetében az alapösszegen, illetõleg a határozott összegen felül a 10. § (2) bekezdésének b) pontja, illetve a 10. § (3) bekezdése alapján kifizetett díjazásnak olyan százalékát kell tartásdíjként meghatározni, hogy azok együttesen feleljenek meg a Csjt. 69/C. § (1) bekezdésében foglalt mértéknek.
Csjtr. 14. § (1) A sorkatonai szolgálat idõtartama alatt a sorkatona tartásdíjfizetési kötelezettségének teljesítése családi segély útján történik.
(2) A családi segélyt a külön jogszabályban megjelölt szerv állapítja meg, illetõleg folyósítja.
(3) Ha a kötelezett a tartásdíj megállapításakor sorkatonai szolgálatot teljesít, a bíróság a tartásdíjat megállapító határozatát a kötelezett sorkatona állandó lakóhelye szerint illetékes jegyzõnek is megküldi.
(4) A sorkatonai szolgálat alatt esedékes tartásdíjat, illetõleg annak a családi segélyt meghaladó hányadát hátralékként nyilvántartani nem lehet.
Csjtr. 15. § A bíróság a gyermektartásdíj végrehajtását megszünteti és errõl - közvetlen bírósági letiltás vagy felhívás alapján történõ végrehajtás esetén - a munkáltatót is értesíti, ha a gyámhatóság arról tájékoztatja, hogy a tartásdíj fizetésére kötelezettet gondozási díj fizetésére kötelezte.
Csjtr. 16. § A kiskorút illetõ tartásdíjat a szülõi felügyeletet gyakorló szülõ (gyám) - indokolt esetben a gyermeket gondozó más személy - részére kell kifizetni, aki azt köteles a gyermek szükségleteire fordítani.
Csjtr. 17. § (1) A munkáltató, a szövetkezet, illetõleg a járandóságot folyósító más szerv (a továbbiakban együtt: munkáltató) a letiltásra vonatkozó határozat kézhezvételétõl kezdõdõen a jogosult részére rendszeresen folyósítja a megítélt tartásdíjat. Ha a tartásdíjat a bíróság százalékosan állapította meg, a munkáltató a kiutalásra kerülõ összeget esetenként e százalék alapján számítja ki, akkor is, ha a munkabér, illetõleg a juttatás összege emelkedik. A munkabér csökkenése esetében sem lehet azonban újabb bírósági határozat nélkül kevesebb tartásdíjat folyósítani, mint amennyit a bíróság a százalékos megállapítás mellett alapösszegként megállapított.
(2) Ha a kifizetett díjazás olyan összegû, hogy - a tartásdíj levonására vonatkozó szabályok alapján - még az alapösszeg levonása sem lehetséges, azt, illetõleg annak le nem vont részét a munkáltató hátralékként nyilvántartja és - amint erre lehetõség nyílik - a hátralékot folyamatosan levonja.
(3)
(4) A munkáltató a jogosultat - kérelmére - köteles tájékoztatni a kötelezett munkabérének, valamint egyéb juttatásának összegérõl.
Csjt. 69/D. § (1) A tartásra kötelezett személy akkor is kötelezhetõ gyermektartásdíj fizetésére, ha a gyermek az õ háztartásában él ugyan, de tartásáról nem gondoskodik.
(2) Ha a gyermek szülei nem élnek együtt, az apa - amennyiben azt a társadalombiztosítás nem fedezi - köteles megtéríteni az anyának a szüléssel járó költségeket, valamint a külön jogszabályban meghatározott idõre szükséges tartást. E követelések az anyát - amennyiben azt a társadalombiztosítás is megtérítené - akkor is megilletik, ha a gyermek halva született.
Csjtr. 18. § A szüléssel kapcsolatos indokolt költségeket az anya a szüléstõl számított egy év alatt a felmerült kiadások igazolása nélkül is követelheti.
Csjt. 69/E. §
Csjtr. 19-22. §
Csjtr. 23. §
Csjtr. 24. §
Csjtr. 25. §
Csjtr. 26-31. §
Csjtr. 45. § (1) A Csjt. 69/C. §-át azokban az ügyekben kell alkalmazni, amelyekben a bíróság elsõ fokon még nem hozott ítéletet.
(2) A Csjt. 69/E. §-át a Tv. hatálybalépése után indult ügyekben kell alkalmazni.
VIII. fejezet
A szülõi felügyelet és a kiskorúakról való állami gondoskodás
1. A szülõi felügyelet általában
Csjt. 70. § A kiskorú gyermek szülõi felügyelet vagy gyámság alatt áll.
Csjt. 71. § (1) A szülõi felügyeletet a kiskorú gyermek érdekeinek megfelelõen kell gyakorolni. A szülõknek biztosítaniuk kell, hogy az ítélõképessége birtokában lévõ gyermekük az õt érintõ döntések elõkészítése során véleményt nyilváníthasson. A gyermek véleményét - korára, érettségére figyelemmel - tekintetbe kell venni.
(2) A szülõi felügyelet a kiskorú gyermek gondozásának, nevelésének, vagyona kezelésének, valamint törvényes képviseletének jogát és kötelességét, továbbá a gyámnevezésnek és a gyámságból való kizárásnak jogát foglalja magában.
(3)
Csjt. 72. § (1) A szülõi felügyeletet a szülõk együttesen gyakorolják - ellentétes megállapodásuk hiányában - akkor is, ha már nem élnek együtt.
(2) Ha a házasság felbontása vagy a gyermek elhelyezése iránti perben a gyermeket a szülõk megegyezése vagy a bíróság döntése alapján valamelyik szülõnél elhelyezték, a felügyeletet ez a szülõ gyakorolja, kivéve, ha a szülõk kérelmére a bíróság a gyermekelhelyezéssel egyidejûleg közös szülõi felügyeletet rendelt el, illetve a szülõknek a közös szülõi felügyeletre vonatkozó egyezségét jóváhagyta.
(3) Ha a közös szülõi felügyelet gyakorlása során a szülõk már nem tudnak együttmûködni, a közös szülõi felügyeletet a bíróság bármelyik szülõ kérelmére megszünteti, feltéve, hogy a megszüntetés a gyermek fejlõdése szempontjából is indokolt.
(4) A szülõi felügyeletet gyakorló szülõ, illetve a gyámhatóság a gyermek kiadását követelheti attól, aki a gyermeket jogtalanul tartja magánál.
Csjté. 61. § (1) Ha a gyermek szülei nem élnek együtt és a szülõi hatalmat a Csjt. hatálybalépése elõtt nem az a szülõ gyakorolta, akinél a gyermek el van helyezve (Csjt. 72. §) a szülõi felügyeletet a Csjt. hatálybalépésétõl kezdõdõleg ez a szülõ gyakorolja, kivéve ha a szülõi hatalom gyakorlásától meg van fosztva, vagy pedig a szülõi felügyelet a Csjt. 92. §-a értelmében szünetel.
(2) Ha a különélõ szülõk gyermeke nem a szülõk valamelyikénél van elhelyezve, a szülõi felügyeletet a szülõk megegyezéséig, illetve a gyámhatóság intézkedéséig (Csjt. 72. §) az a szülõ gyakorolja, aki a Csjt. hatálybalépéséig a szülõi hatalmat gyakorolta.
A szülõi felügyelet
Csjtr. 46. § (1) A Csjt. 72. §-a (5) bekezdését a folyamatban levõ ügyekben akkor kell alkalmazni, ha a bíróság a gyermek elhelyezésérõl elsõ fokon még nem hozott ítéletet.
(2) Ha a bíróság a gyermek elhelyezésérõl a Tv. hatálybalépése elõtt döntött, vagy a perben ilyen kereseti kérelmet nem terjesztettek elõ, a szülõi jogok kiterjesztése, illetõleg korlátozása iránt [Csjt. 72/B. § (3) bek.] külön pert kell indítani. E perekre, valamint ha a kapcsolattartásra való feljogosításról [Csjt. 92. § (3) bek.], vagy egyébként a kapcsolattartásról [Csjt. 92. § (4)-(5) bek.] a bíróság dönt, ezekre a perekre is a szülõi felügyelet megszüntetése, illetõleg visszaállítása iránti perek szabályait kell megfelelõen alkalmazni.
Csjtr. 47. § A szülõ felügyeleti jogáról való lemondásához a gyámhatóság által 1987. július 1. napját megelõzõen adott hozzájárulások érvényességét a Tv. hatálybalépése nem érinti. A szülõ a Tv. hatálybalépését követõ hat hónapon belül a gyermek nevelését magához vonhatja. Ha a szülõ ezzel a jogával nem él, 1988. január 1. napjától a gyermeket harmadik személynél elhelyezettnek kell tekinteni.
Csjt. 72/A. § (1) A gyermek elhelyezésérõl a szülõk döntenek. A szülõk megegyezésének hiányában a bíróság a gyermeket annál a szülõnél helyezi el, akinél a kedvezõbb testi, értelmi és erkölcsi fejlõdése biztosított. Ha a szülõnél történõ elhelyezés a gyermek érdekét veszélyezteti, a bíróság a gyermeket másnál is elhelyezheti, feltéve, hogy ez a személy a nála történõ elhelyezést maga is kéri.
(2) A gyermek elhelyezésének megváltoztatását abban az esetben lehet kérni, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság a döntését alapította, utóbb lényegesen megváltoztak, és ennek következtében az elhelyezés megváltoztatása a gyermek érdekében áll.
(3) A gyermek elhelyezése, valamint az elhelyezés megváltoztatása iránt a szülõ, a gyámhatóság és az ügyész indíthat pert.
(4) Ha a gyermek elhelyezése érdekében azonnali intézkedésre van szükség, a bíróság soron kívül, ideiglenes intézkedéssel határoz.
Csjt. 72/B. § (1) A különélõ szülõk a gyermek sorsát érintõ lényeges kérdésekben a gyermek elhelyezését követõen - közös szülõi felügyelet hiányában is - együttesen gyakorolják jogaikat, kivéve, ha a különélõ szülõ felügyeleti jogát a bíróság korlátozta, szüneteltette vagy megszüntette.
(2) A gyermek sorsát érintõ lényeges kérdés: a kiskorú gyermek nevének meghatározása, illetve nevének megváltoztatása, tartózkodási helyének kijelölése, továbbá iskolájának, valamint életpályájának megválasztása.
(3) A gyermekétõl különélõ szülõt a bíróság feljogosíthatja a vagyonkezelés és a gyermek vagyoni ügyeiben a törvényes képviselet jogával is, illetve, ha a gyermek érdekei megkívánják, az õt egyébként megilletõ szülõi felügyeleti jogokat - így a gyermek sorsát érintõ valamely lényeges kérdésben való döntés jogát - korlátozhatja vagy megvonhatja, illetve egyes jogosítványok gyakorlásának szünetelését rendelheti el.
Csjt. 73. § (1) Ha e törvény másként nem rendelkezik, a szülõi felügyelet körébe tartozó olyan kérdésekben, amelyekben a szülõi felügyeletet együttesen gyakorló szülõk nem tudnak egyetértésre jutni - a lelkiismereti és vallásszabadság körébe tartozó kérdések kivételével -, a gyámhatóság dönt.
(2) Ha a különélõ szülõk a közösen gyakorolt szülõi felügyeleti jog tekintetében nem tudnak megegyezni, a döntés - a tizenhatodik életévét betöltött kiskorú tartózkodási helyének kijelölése [77. § (2) bek.] kivételével - a bíróság hatáskörébe tartozik.
Csjtr. 32. § Ha a különélõ szülõt a bíróság feljogosítja a vagyonkezelés és a gyermek vagyoni ügyeiben a törvényes képviselet jogával [Csjt. 72/B. § (3) bek.], e jogokat a szülõk közösen gyakorolják.
Csjtr. 33. § (1) A közösen gyakorolt szülõi felügyeleti jog [Csjt. 72/B. § (1) és (3) bek.] körében a különélõ szülõk közötti vita esetén bármelyik szülõ kérelmére a gyermek lakhelye szerint illetékes bíróság nemperes eljárásban soron kívül határoz.
(2) A kérelem alapján a bíróság a szülõket személyes meghallgatásra idézi és indokolt esetben meghallgatja a kiskorút is.
Csjtr. 34. § A gyermek tartózkodási helyének kijelölése kérdésében - a különélõ szülõk közötti vita esetén - a bíróság akkor dönt, ha a szülõi felügyeletet gyakorló szülõ a kiskorút tartósan állandó lakásán kívül más személynél (intézményben) vagy tartósan (egy évet meghaladóan) külföldön kívánja elhelyezni.
Csjtr. 35. § (1) Ha a különélõ szülõk a gyermek iskolájának vagy életpályájának megválasztásában nem tudnak megegyezni, a gyermek továbbtanulásra való jelentkezését megelõzõ év október 31. napjáig a bírósági eljárást meg kell indítaniuk.
(2) Az elmulasztott határidõ utolsó napjától számított tizenöt nap elteltével igazolásnak akkor sincs helye, ha a mulasztás csak késõbb jutott a szülõ tudomására, vagy az akadály csak késõbb szûnt meg.
Csjt. 74. § A bíróságnak és a gyámhatóságnak a szülõi felügyelettel, illetve a gyermek elhelyezésével, valamint az elhelyezés megváltoztatásával kapcsolatos eljárása során - elháríthatatlan akadály esetét kivéve - mindkét szülõt meg kell hallgatnia. Indokolt esetben, így akkor is, ha azt a gyermek maga kéri, közvetlenül vagy szakértõ útján meg kell hallgatni a gyermeket is. Ha a gyermek a tizennegyedik életévét betöltötte, az elhelyezésére vonatkozó döntés csak egyetértésével hozható, kivéve, ha az általa választott elhelyezés fejlõdését veszélyezteti. A bíróság a gyermeknek az elhelyezésével kapcsolatos álláspontjáról a szülõk erre vonatkozó egyezõ nyilatkozata útján is tájékozódhat.
2. A gondozás és nevelés
Csjt. 75. § (1) A szülõi felügyelet körében a szülõk kötelessége, hogy a gyermeket gondozzák, tartsák, a gyermek testi, értelmi és erkölcsi fejlõdését elõsegítsék.
(2) A gyermek köteles szülei iránt tisztelettel viseltetni, nekik engedelmeskedni és fáradozásaik eredményességét tõle telhetõleg elõsegíteni.
Csjt. 76. §
Csjté. 62. § (1) A gyermekeknek a szülõk megegyezése hiányában való elhelyezésére vonatkozó rendelkezést (Csjt. 76. §) a Csjt. hatálybalépése elõtt folyamatba tett perekben is alkalmazni kell.
(2) Azok a bírói ítéletek, illetõleg gyámhatósági határozatok, amelyek szerint a gyermeket hetedik életévének betöltéséig kell valamelyik szülõjénél elhelyezni, akként módosulnak, hogy az elhelyezést a gyermek hatodik életévének betöltésekor kell megváltoztatni (Csjt. 76. §). Ez a rendelkezés nem irányadó, ha a gyermek a Csjt. hatálybalépésekor a hatodik életévét már betöltötte.
Vhr. 33. §
Csjt. 77. § (1) A szülõk saját háztartásukban kötelesek gondoskodni a kiskorú gyermekük állandó lakásáról. A gyermek állandó lakásának - ha jogerõs ítélet vagy gyámhatósági határozat másként nem rendelkezik - a szülõk állandó lakását kell tekinteni, akkor is, ha a gyermek ideiglenesen máshol tartózkodik.
(2) A tizenhatodik életévét betöltött gyermek a szülõi házat vagy a szülõk által kijelölt más tartózkodási helyet a gyámhatóság engedélyével a szülõk beleegyezése nélkül is elhagyhatja, ha az fontos okból érdekében áll.
(3) A szülõnek a gyermek végleges külföldre távozására vonatkozó nyilatkozatához a gyámhatóság jóváhagyása szükséges.
Csjt. 78. § (1) Azt, hogy a gyermek milyen életpályára készüljön, a gyermek hajlama, testi és értelmi képessége, valamint az egyéb körülmények figyelembevételével a szülõi felügyeletet gyakorló szülõk és a gyermek közösen döntik el.
(2) A szülõ és a gyermek között az életpálya kijelölésével kapcsolatban felmerült vitában a gyámhatóság dönt.
Vhr. 34. §
3. A vagyonkezelés
Csjt. 79. § (1) A szülõi felügyeletet gyakoroló szülõk joga és kötelessége, hogy gyermeküknek minden olyan vagyonát kezeljék, amely a törvény szerint nincs kivéve kezelésük alól.
(2) Ha a körülmények szerint a gyermek érdekében elõnyösebb, a gyámhatóság a gyermek vagyonának kezelésére az egyik szülõt jelölheti ki. A döntésnél a szülõk megállapodását, ha az a gyermek érdekeivel nincs ellentétben, figyelembe kell venni.
Csjt. 80. § (1) Azt a keresményt, amelyet a tizennegyedik életévét betöltött gyermek munkájával maga szerzett, nem a szülõk kezelik, hanem õ maga szabadon rendelkezik vele.
(2) Nem tartozik a szülõk kezelése alá a kiskorú gyermek olyan vagyona sem, amelyet a gyermek azzal a kikötéssel kapott, hogy azt szülei nem kezelhetik.
Csjt. 81. § (1) A szülõk gyermekük vagyonát biztosítékadás és számadás kötelezettsége nélkül kezelik s a vagyon állagáról is csak a kezelés megszûntekor kötelesek számot adni.
(2) Ha a szülõk a gyermek vagyonának kezelése tekintetében kötelességüket nem teljesítik, a gyámhatóság a vagyonkezelést rendszeres felügyelet alá vonhatja, indokolt esetben biztosítékadásra és arra is kötelezheti a szülõket, hogy a vagyonkezelésrõl éppúgy adjanak számot, mint a gyám.
Csjt. 82. § (1) A szülõk gyermekük vagyonának kezelésében a rendes vagyonkezelés szabályai szerint ugyanazzal a gondossággal kötelesek eljárni, mint saját ügyeikben. Ez azonban nem mentesíti õket a súlyos gondatlanságért való felelõsség alól.
(2) A szülõk a gyermek pénzét és értéktárgyait, amennyiben azokat a rendes vagyonkezelés szabályai szerint folyó kiadásokra vagy egyéb okból készen tartani nem kell, kötelesek a gyámhatósághoz beszolgáltatni. Ilyen értékekrõl a szülõk a gyámhatóság jóváhagyása nélkül nem rendelkezhetnek.
Csjt. 83. § (1) A szülõk gyermekük jövedelmét a gyermek szükségleteire kötelesek fordítani.
(2) Amennyiben a jövedelem a gyermek eltartására nem elegendõ, és a szülõk a saját megélhetésük veszélyeztetése nélkül nem képesek a gyermeket eltartani, a gyámhatóság megengedheti, hogy a szülõk az eltartás költségeinek fedezésére a gyermek vagyonának állagát meghatározott részletekben igénybe vegyék.
Csjt. 84. § A szülõk vagyonkezelõi joguk megszûntével kötelesek gyermekük vagyonát az állagra vonatkozó számadással együtt kiadni a nagykorú gyermeknek vagy pedig annak, akinek kezelése alá a vagyon kerül.
Csjt. 85. § Az a gyermek, akinek szabad rendelkezése alatt álló saját keresménye van, ha a szülõi háztartásban él, a háztartás költségeihez keresményébõl megfelelõ mértékben köteles hozzájárulni.
4. A törvényes képviselet
Csjt. 86. § (1) A szülõi felügyeletet gyakorló szülõ joga és kötelessége, hogy kiskorú gyermekét mind személyi, mind vagyoni ügyeiben képviselje.
(2) A szülõ képviseleti joga nem terjed ki a gyermek olyan vagyonával kapcsolatos ügyekre, amely vagyon nem tartozik kezelése alá. Az a szülõ, akinek vagyonkezelõi joga nincs, vagyoni ügyekben gyermekét nem képviselheti.
(3) Ha a szülõi felügyelet mindkét szülõt együtt illeti meg, a szülõk akár kölcsönösen, akár külön-külön közokiratba vagy teljes bizonyítóerejû magánokiratba foglalt meghatalmazást adhatnak egymásnak, hogy a gyermek vagyoni ügyeiben a törvényes képviseletet az egyik szülõ a másik nevében is gyakorolja.
(4) A gyermek nevében fellépõ szülõt a mindennapi életben elõforduló kisebb jelentõségû vagyonjogi ügyleteknél jóhiszemû harmadik személyek olyannak tekinthetik, mint aki a másik szülõ meghatalmazottjaként is eljár.
Csjt. 87. § (1) A szülõ nem képviselheti gyermekét olyan ügyben, amelyben õ maga vagy házastársa, egyenesági rokona avagy az õ törvényes képviselete alatt álló más személy a gyermekkel szemben ellenérdekû félként szerepel, vagy amelynek tárgya a gyermek családi jogállásának megállapítása. Ez a rendelkezés nem vonatkozik a gyermek örökbefogadásával kapcsolatos nyilatkozatra, továbbá nem akadályozza, hogy a szülõ a nála elhelyezett gyermek tartása iránt a másik szülõ ellen indított eljárásban gyermekét képviselje.
(2) A gyámhatóság egyes vagyoni ügyekre vagy az ügyeknek meghatározott csoportjára nézve a szülõtõl a törvényes képviselet jogát megvonhatja, ha attól lehet tartani, hogy a szülõ a képviseletet nem a gyermek érdekeinek megfelelõen gyakorolná.
Csjté. 64. § (1) Azoknak a gyámhatósági határozatoknak és bírói ítéleteknek, amelyek a szülõi hatalmat megszüntették vagy felfüggesztették, a Csjt. hatálybalépésétõl kezdõdõleg a szülõi felügyelet megszüntetését kimondó bírói ítéletekkel azonos hatályuk van.
(2) Egyebekben a Csjt.-nek a szülõi felügyelet megszüntetésére vonatkozó rendelkezéseit csak a hatálybalépése után folyamatba tett ügyekben kell alkalmazni.
Törvényes képviselet
Csjté. 10. §
Csjté. 11. §
Csjté. 12. §
Vhr. 21. § A Csjt. 87. §-ának rendelkezéseit a folyamatban levõ ügyekben is alkalmazni kell; a kirendelõ hatóság a már esetleg kirendelt eseti gondnokot, valamint ügygondnokot felmenti.
5. A szülõi felügyelet megszüntetése és szünetelése
Csjt. 88. § (1) A bíróság megszünteti a szülõi felügyeletet:
a) ha a szülõ felróható magatartásával gyermeke javát, különösen testi jólétét, értelmi vagy erkölcsi fejlõdését súlyosan sérti vagy veszélyezteti,
b) ha a gyermeket más személynél helyezték el, vagy átmeneti nevelésbe vették és a szülõ felróhatóan gyermeke érdekét súlyosan sértõ módon nem mûködik együtt a gyermekét gondozó nevelõszülõvel vagy intézménnyel, gyermekével nem tart kapcsolatot, továbbá magatartásán, életvitelén, körülményein az átmeneti nevelés megszüntetése céljából nem változtat.
c) ha a szülõt a bíróság valamelyik gyermeke személye ellen elkövetett szándékos bûncselekmény miatt szabadságvesztésre ítélte.
(2) A bíróság a szülõi felügyeletet abból az okból is megszüntetheti, hogy a szülõ életközösségben él a felügyelettõl megfosztott másik szülõvel és ezért alaposan tartani lehet attól, hogy a felügyeletet nem fogja a gyermek érdekének megfelelõen ellátni.
(3) Ha a bíróság a szülõi felügyeletet a szülõ mindegyik gyermeke tekintetében megszüntette, a megszüntetõ határozat hatálya kihat a késõbb született gyermekre is.
(4) Az, aki szülõi felügyeletet megszüntetõ jogerõs ítélet hatálya alatt áll, nem fogadhat örökbe, gyámságot nem viselhet, gyermek nála nem helyezhetõ el és nincs joga arra, hogy gyermekével kapcsolatot tartson.
Csjt. 89. § A bíróság a jövõre nézve visszaállítja a szülõi felügyeletet, ha az az ok, amely miatt azt megszüntették, már nem áll fenn, és nincs egyéb olyan ok sem, amely a megszüntetésre alapul szolgálna.
Csjt. 90. § (1) A szülõi felügyelet megszüntetése iránt a másik szülõ, visszaállítása iránt pedig bármelyik szülõ indíthat pert. Ezenfelül mindkét esetben perindításra jogosult a gyermek, a gyámhatóság és az ügyész is.
(2) A szülõi felügyelet megszüntetése, valamint visszaállítása iránt a teljesen cselekvõképtelen szülõ és gyermek helyett a gyámhatóság hozzájárulásával a törvényes képviselõ indíthat pert. A cselekvõképességében korlátozott szülõ és gyermek a pert törvényes képviselõje hozzájárulásával maga indíthatja meg.
(3) A szülõi felügyelet megszüntetése, valamint annak visszaállítása iránt indított perben hozott ítélet mindenkivel szemben hatályos.
A szülõi felügyelet megszüntetése
Csjté. 13. §
Csjt. 91. § (1) Szünetel a szülõi felügyelet,
a) ha a szülõ cselekvõképtelen, vagy cselekvõképességében korlátozva van,
b) ha a szülõ ismeretlen helyen távol van, vagy ténylegesen akadályozva van,
c) ha a bíróság a gyermeket harmadik személynél helyezte el,
d) ha a szülõ hathetes életkoránál fiatalabb gyermeke ismeretlen személy általi örökbefogadásához járult hozzá,
e) ha a gyermeket a gyámhivatal átmeneti nevelésbe vette,
f) ha a gyámhivatal a gyermek családba fogadásához hozzájárult.
(2) A szülõi felügyelet megszüntetése, illetõleg a gyermek elhelyezése iránti per jogerõs befejezéséig szünetel a szülõi felügyelete annak, akinek a gyermekét a gyámhivatal ideiglenes hatállyal a különélõ másik szülõnél, más hozzátartozónál vagy más személynél, illetõleg nevelõszülõnél, gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben helyezte el.
(3) A gyermek sorsát érintõ lényeges kérdésekben való döntés kivételével szünetel a szülõi felügyelete annak a szülõnek, akinek gyermeke a különélõ másik szülõnél van elhelyezve, de szülõi felügyeleti jogát a bíróság nem szüntette meg. Nem szünetel a szülõi felügyelet, ha a szülõk vagy a bíróság a közös szülõi felügyeletrõl döntött.
Vhr. 22. § A Csjt. 91. §-ának d) pontját csak a Csjt. hatálybalépése után elõterjesztett kérelem esetében lehet alkalmazni. A gyámhatóság hozzájárulása iránti kérelmet azonban akkor is elõ lehet terjeszteni, ha a szülõ a gyermekét már a Csjt. hatálybalépése elõtt átadta más családnak nevelésre.
Vhr. 35. §
Csjt. 92. § (1) A gyermeknek joga, hogy különélõ szülõjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétõl különélõ szülõ joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelõ szülõ vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani.
(2) A szülõnek joga van gyermekével kapcsolatot tartani akkor is, ha szülõi felügyeleti joga szünetel.
(3) Kivételesen indokolt esetben, a gyermek érdekében azt a szülõt is fel lehet jogosítani a gyermekkel való kapcsolattartásra, akinek a szülõi felügyeleti jogát a bíróság megszüntette, vagy akinek szülõi felügyeleti joga a 48. § (3) bekezdése alapján szûnt meg és a gyermek örökbefogadására nem került sor. Errõl a szülõi felügyeletet megszüntetõ bíróság vagy - ha a gyermeket tartós nevelésbe vették - a gyámhivatal dönt.
(4) A kapcsolattartásról - a szülõk megegyezésének hiányában, illetõleg a szülõk és a gyám közötti vita esetében - a gyámhatóság dönt. Ha házassági vagy gyermekelhelyezési per van folyamatban, a szülõk megegyezésének hiányában a kapcsolattartásról a bíróság dönt. A gyámhatóság, illetõleg a házassági vagy gyermekelhelyezési perben a bíróság a felróható magatartást tanúsító szülõ kapcsolattartási jogát a gyermek érdekében korlátozhatja vagy megvonhatja, illetõleg e jog gyakorlásának szünetelését rendelheti el.
(5) Ha a kapcsolattartás kérdésében a bíróság döntött, ennek megváltoztatását a határozat jogerõre emelkedésétõl számított két éven belül csak a bíróságnál lehet kérni.
(6) A kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóság gondoskodik.
Csjté. 14. §
Csjtr. 48. § (1) Ha a bíróság a gyermek elhelyezésérõl a Tv. hatálybalépése elõtt jogerõs ítéletet hozott, a kapcsolattartásról (láthatásról) azonban nem határozott, a kapcsolattartás kérdésében a gyámhatóság dönt.
(2) A Csjt. 92. §-ának (5) bekezdését a Tv. hatálybalépése elõtt hozott határozatokra is alkalmazni kell, ha a gyámhatóság a kapcsolattartást - a bíróság döntését követõen - még nem szabályozta újra.
(3) A gyámhatóság a Tv. hatálybalépése elõtt hozzá benyújtott kérelmek felõl érdemben köteles dönteni.
Csjt. 92/A. §
A kiskorúakról való állami gondoskodás
Csjtr. 49. § Az 1987. július 1. napját megelõzõen állami gondozásba vett olyan gyermekek tekintetében, akik szülõinek a felügyeleti jogát a bíróság nem szüntette meg, a szülõ felügyeleti joga 1989. január 1-jén feléled, kivéve, ha eddig az idõpontig a gyámhatóság a szülõi felügyelet megszüntetése iránt pert indít, vagy a szülõi felügyelet körébe tartozó egyes jogosítványok szünetelését rendeli el.
HARMADIK RÉSZ
A GYÁMSÁG
IX. fejezet
Gyámrendelés
1. A gyámrendelés feltételei
Csjt. 93. § Az a kiskorú, aki nem áll szülõi felügyelet alatt, gyámság alá tartozik.
Csjt. 94. § (1) A gyámság alá tartozó kiskorú részére a gyámhivatal gyámot rendel.
(2) A gyámhatóság a gyámrendelés iránt hivatalból intézkedik.
(3) A kiskorú legközelebbi rokonai kötelesek a gyámhatóságnak haladéktalanul bejelenteni, ha a kiskorú részére bármely okból gyám rendelése szükséges. A bíróság, az anyakönyvvezetõ, a hagyatéki leltározást végzõ és az egyéb államigazgatási feladatot ellátó szervek kötelesek a gyámhatósággal közölni a hivatalos eljárásuk során tudomásukra jutott minden olyan esetet, amelyben valamely kiskorú részére gyámot kell rendelni.
Csjtr. 36. § Ha a bíróság a gyermeket nem a szülõnél helyezi el (Csjt. 76. §), a jogerõs ítélet egy kiadmányát a gyám kirendelése céljából soron kívül megküldi e személy lakóhelye szerint illetékes gyámhatóságnak.
2. A gyám kirendelése
Csjt. 95. § (1) A gyámság viselése elsõsorban azt illeti, akit a szülõi felügyeletet gyakorló szülõ közokiratban vagy végrendeletben gyámul megnevezett (nevezett gyám). Ha a szülõi felügyeletre egyaránt jogosult szülõk más-más gyámot neveztek meg, a körülmények figyelembevételével a gyámhatóság határoz afelõl, hogy a gyámságot melyik viselje.
(2) A nevezett gyámot csak akkor szabad mellõzni, ha a törvény értelmében gyámságot nem viselhet, vagy a gyámság átvételében gátolva van, végül ha kirendelése a kiskorú érdekét veszélyeztetné.
Csjté. 65. § (1) A Csjt. 96. §-a (2) bekezdésének a nevezett gyám mellõzésére vonatkozó rendelkezését a folyamatban lévõ ügyekben is alkalmazni kell.
(2) A törvényes gyámságra vonatkozó korábbi jogszabályok [1877. évi XX. törvény 39. §, 10 470/1945. (XI. 6.) M. E. r. 9. §] helyett a folyamatban lévõ ügyekben is a Csjt. 97. §-át kell alkalmazni.
Csjté. 66. § A Csjt. hatálybalépése elõtt történt gyámrendelések hatályban maradnak. A Csjt-nek a gyámság ellátására, a gyámságnak és a gyám tisztségének megszûnésére vonatkozó rendelkezéseit a Csjt. hatálybalépése elõtt keletkezett gyámságokra is alkalmazni kell.
Csjt. 96. § (1) Nevezett gyám nemlétében a gyámhatóság elsõsorban a gyámság ellátására alkalmas rokont, illetõleg a kiskorúval más családi kapcsolatban álló személyt rendel ki gyámul. Ha ilyen hozzátartozó nincs, a gyámhatóság más alkalmas személyt rendel ki.
(2) Azt a személyt,
a) akinél a gyámhivatal a gyermeket ideiglenes hatállyal elhelyezte [91. § (2) bek.],
b) akinél a bíróság a gyermeket elhelyezte [72/A. § (1) bek.],
c) aki a gyermeket a gyámhatóság hozzájárulásával családba fogadta
a gyermek gyámjául kell rendelni.
Csjtr. 50. § Ha a gyermek a bíróság határozata alapján nem a szülõknél nevelkedik, a gyermeket gondozó személyt - kérelmére -, akkor is a kiskorú gyámjául kell rendelni, ha a bíróság a gyermekelhelyezés kérdésében a Csjt. hatálybalépése elõtt döntött.
Csjt. 97. § (1) A gyámhatóság rendszerint minden kiskorú részére külön gyámot rendel.
(2) Testvérek részére közös gyámot kell rendelni, ettõl a szabálytól azonban bármelyik kiskorú érdekében el lehet térni.
(3) Ha törvény másként nem rendelkezik, a gyámhivatal egy vagy több gyermek gyámjává a közigazgatási szerv részérõl erre kijelölt személyt (hivatásos gyámot) is kirendelheti.
Csjt. 98. § (1) Gyámság alá tartozik az a gyermek, akit átmeneti vagy tartós nevelésbe vettek, továbbá akit ideiglenes hatállyal nevelõszülõnél vagy gyermekotthonban, illetve más bentlakásos intézményben helyeztek el, és szülõje ellen a szülõi felügyelet megszüntetése iránt per van folyamatban [91. § (2) bek.].
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott esetben a gyámhivatal a gyermek részére gyámot rendel. Gyámul rendelhetõ a gyámi feladatok ellátására alkalmas
a) nevelõszülõ,
b) gyermekotthon vezetõje,
ahol a gyámhivatal a gyermeket elhelyezte.
(3) A (2) bekezdés a) és b) pontjai alapján kirendelt gyámra nem alkalmazhatók a 100. § (2) bekezdésének b) és c) pontjában foglaltak.
(4) A gyámhivatalnak a gyermek számára hivatásos gyámot kell kirendelnie, ha
a) a gyámhivatal az átmeneti vagy tartós nevelésbe vett gyermeket fogyatékosok vagy pszichiátriai betegek otthonában helyezte el,
b) a nevelõszülõ a 100. § (3) bekezdése alapján a gyámságot nem vállalja,
c) a 98. § (2) bekezdésében meghatározott személyek gyámul nem rendelhetõk,
d) a szülõ hozzájárult gyermeke ismeretlen személy általi örökbefogadásához, és a gyámhivatal a gyermeket ideiglenesen a leendõ örökbefogadó szülõnél helyezte el.
(5) A gyámhivatal a (2) és (4) bekezdésben meghatározott személyek gyámul történõ kirendelésérõl az összes körülmények figyelembevételével, a gyermek érdekében dönt.
Csjt. 99. § (1) Gyám lehet minden nagykorú személy, akivel szemben e törvényben meghatározott kizáró körülmény nem áll fenn.
(2) Gyámságot nem viselhet az,
a) aki gondnokság alatt áll,
b) aki a szülõi felügyeletet megszüntetõ vagy a közügyektõl eltiltó jogerõs ítélet hatálya alatt áll,
c) akit a szülõi felügyelet gyakorlására jogosult szülõ a gyámságból közokiratban vagy végrendeletben kizárt,
d) akinek szülõi felügyeleti joga azért szünetel, mert gyermekét a gyámhivatal átmeneti vagy tartós nevelésbe vette,
e) akinek a gyermekét örökbefogadhatónak nyilvánították.
(3) Ha a szülõi felügyeletet gyakorló egyik szülõ azt a személyt zárja ki a gyámságból, akit a másik szülõ gyámul nevezett meg, a kiskorú gyermek érdekeinek figyelembevételével a gyámhatóság dönti el, hogy melyik rendelkezés érvényesüljön.
(4) Érvénytelen annak gyámul kirendelése, aki az elõzõ rendelkezések értelmében gyámságot nem viselhet, illetõleg gyámul nem lett volna kirendelhetõ.
Csjt. 100. §
X. fejezet
A gyámság ellátása
1. A gyám jogai és kötelességei
Csjt. 101. § (1) Törvény eltérõ rendelkezése hiányában a gyám a gyámsága alatt állónak gondozója, vagyonának kezelõje és törvényes képviselõje.
(2) A gyámot a gyámsággal járó jogok és kötelességek, ha a gyámhatóság másként nem rendelkezik, a kirendelõ határozat kézbesítését követõ naptól kezdve illetik meg, illetõleg terhelik.
Csjt. 102. § Ha a törvény mást nem rendel, a szülõi felügyeletet gyakorló szülõ jogaira és kötelességeire vonatkozó rendelkezések megfelelõen irányadók a gyám jogaira és kötelességeire is.
Csjt. 103. § (1) A gyám mûködésében a gyámhatóság rendszeres felügyelete és irányítása alatt áll. Mûködésérõl, különösen a gyámsága alatt álló kiskorú ügyeirõl bármikor köteles felvilágosítást adni a gyámhatóságnak.
(2) A gyámhatóság a gyám jogkörét korlátozhatja, intézkedéseit - az elhelyezés tárgyában tett intézkedés kivételével - hivatalból vagy a gyámság alatt álló, illetõleg rokonai kérelmére meg is változtathatja. A kiskorú részére választott életpálya helyett csak annak beleegyezésével jelölhet ki más életpályát.
(3) A gyám intézkedésével szemben a szülõ és nagyszülõ, ha pedig ezek nem élnek, a nagykorú testvér, illetõleg a szülõ testvére indíthat pert a kiskorú megfelelõbb elhelyezése iránt.
(4) A gyám a vagyonkezelésrõl - a gyámhatóság eltérõ rendelkezése hiányában - legalább évenként köteles a gyámhatóságnak számot adni.
Csjt. 104. § (1) A gyám mûködéséért díjazást nem követelhet, a gyermek megélhetését szolgáló juttatásokat (tartásdíj, gondozási díj, árvaellátás stb.) azonban az õ kezéhez kell folyósítani.
(2) A gyám a kárt, amelyet kötelessége megszegésével a gyámsága alatt állónak vétkesen okoz, köteles megtéríteni.
2. Meghallgatás a gyámhatóság elõtt
Csjt. 105. § A gyámhatóság a gyámság alatt álló kiskorú fontosabb ügyeiben határozathozatal elõtt köteles a gyámot, a tizenkettedik életévét betöltött kiskorú gyermeket és kérelemre, de szükség esetén hivatalból is, a kiskorú közeli hozzátartozóit meghallgatni.
XI. fejezet
A gyámságnak és a gyám tisztségének megszûnése
1. Megszûnés
Csjt. 106. § (1) A gyámság megszûnik, ha a gyámság alatt álló meghal, szülõi felügyelet alá kerül, vagy nagykorúságát eléri.
(2) A gyám tisztsége megszûnik:
a) a gyámság megszûnésével,
b) a gyám gyámhivatal általi felmentésével vagy elmozdításával.
Csjt. 107. § (1) A gyámhatóság a gyámot tisztségétõl felmenti, ha a gyám alkalmatlan, a gyám fontos okból felmentését kéri vagy utólag keletkezik olyan akadály, amely miatt gyámságot nem viselhet.
(2) A 98. § a) vagy b) pontja alapján kirendelt gyámot a gyámhivatal a tisztségébõl akkor is felmenti, ha
a) a gyermeket máshol helyezi el,
b) a gyermekotthon vezetõjének vezetõi beosztása megszûnt.
Csjt. 108. § (1) Ha a gyám jogaival visszaél, kötelességét elhanyagolja, vagy olyan cselekményt követ el, amely miatt a feladat ellátására méltatlanná válik, a gyámhivatal a gyámot tisztségébõl elmozdítja.
(2) Ha alaposan feltételezhetõ, hogy a gyámot tisztségébõl el kell mozdítani és a késedelem veszéllyel jár, a gyámhivatal a gyámot e tisztségébõl azonnali hatállyal felfüggeszti.
2. Számadás
Csjt. 109. § A gyám tisztségének megszûnése után köteles a gyámhatóságnak mûködésérõl jelentést, a kezelése alatt volt vagyonról pedig végszámadást elõterjeszteni.
Csjt. 110. § (1) A gyám és a gyámsága alatt álló között keletkezett vitás követeléseket idõszakos vagy végszámadásának elfogadása után is lehet bírósági úton érvényesíteni.
(2) A gyám ellen számadási felelõssége alapján támasztható követelések egy év alatt évülnek el. Az egyévi határidõt a gyám felmentését kimondó vagy az érdekeltet bírósági útra utasító határozat közlésétõl, illetõleg a követelés alapjául szolgáló ok felfedezésétõl kell számítani, feltéve, hogy a követelés a rendes elévülés szabályai szerint az így számított határidõ eltelte elõtt el nem évült.
(3) A gyám tiltott cselekményébõl származó kártérítési követelések a rendes elévülési idõ alatt évülnek el.
Záró rendelkezés
Csjt. 111. § (1) Ez a törvény az 1974. évi július hó 1. napján lép hatályba. Egyidejûleg hatályukat vesztik az 1952. évi III. törvény 287. §-ának (2) bekezdése, továbbá 290. §-ának (6) bekezdése, az 1957. évi VI. törvény 3. §-a, valamint az 1952. évi 23. törvényerejû rendelet 7. §-ának még hatályban levõ rendelkezései.
(2) E törvény végrehajtásáról a Minisztertanács gondoskodik.
(3)
Csjté. 1. § A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény (a továbbiakban Csjt.) az 1953. évi január hó 1. napján lép hatályba.
Jogszabályok hatályon kívül helyezése
Csjté. 70. § (1) A házasságra, a családra, a gyámságra és a gondnokságra vonatkozó eddigi jogszabályok, így különösen az 1877. évi XX. törvény, az 1885. évi VI. törvény, az 1894. évi XXXI. törvény, az 1946. évi XXIX. törvény, az 1949. évi 18. törvényerejû rendelet, az 1950. évi 45. törvényerejû rendelet, az 1952. évi 7. törvényerejû rendelet, a 6 800/1945. (VIII. 22.) és a 10 470/1945. (XI. 6.) M. E. rendeletek hatályukat vesztik.
(2) A katonai személyek házasságkötésével kapcsolatos rendelkezésekrõl szóló 1950. évi 18. törvényerejû rendelet rendelkezései érintetlenül maradnak.
Hatálybalépés
Csjté. 71. § A jelen törvényerejû rendelet az 1953. évi január hó 1. napján lép hatályba.
Vhr. 23. § (1) A Csjt. 111. §-ának (1) bekezdését a folyamatban levõ ügyekben is alkalmazni kell. Ennek megfelelõen az 1953. január 1. és 1957. június 9. között a Magyar Népköztársaság Elnöki Tanácsának engedélye nélkül kötött házassághoz ilyen engedélyre nincs szükség.
(2) Ha a Magyar Népköztársaság Elnöki Tanácsa engedélyének hiánya miatt indult érvénytelenítési per, és a bíróság ítélete még nem emelkedett jogerõre, a pert a bíróság hivatalból megszünteti és az ítéletet hatályon kívül helyezi.
Vhr. 36. § Ez a rendelet az 1974. évi július hó 1. napján lép hatályba, rendelkezéseit a folyamatban levõ ügyekben is alkalmazni kell.
Csjtr. 57. § (1) Ez a rendelet 1987. évi július hó 1. napján lép hatályba.
(2) E rendelet hatálybalépésével egyidejûleg hatályát veszti
a polgári perrendtartás módosításáról szóló 1957. évi VIII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról, valamint a polgári és a büntetõeljárás terén szükséges egyéb rendelkezésekrõl szóló 1/1958. (II. 16.) IM rendelet 6. §-a;
a családjogi törvény végrehajtásáról és az átmeneti rendelkezések megállapításáról szóló 7/1974. (VI. 27.) IM rendelet 24-35. §-ai;
a gyermektartásdíjról szóló 12/1974. (V. 14.) MT rendelet végrehajtásáról szóló 8/1974. (VI. 27.) IM rendelet és az ezt módosító 4/1980. (VI. 6.) IM rendelet, valamint 5/1983. (V. 18.) IM rendelet.
Csjtr. 58. §