1993. évi III. törvény
a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról
A szociális ellátás feltételeinek biztosítása, a nemzetközi egyezményekben, így különösen az ENSZ Gazdasági, Szociális és Kulturális Jogok Egyezségokmányában, továbbá az Alkotmányban meghatározott szociális jogok érvényre juttatása érdekében, a társadalmi szolidaritás alapján, valamint a jövõ nemzedékért és a szociális segítségre szorulókért érzett felelõsségtõl vezérelve az Országgyûlés a következõ törvényt alkotja:
I. Fejezet
Általános rendelkezések
I. cím
A törvény célja
1. § (1) E törvény célja, hogy a szociális biztonság megteremtése és megõrzése érdekében meghatározza az állam által biztosított egyes szociális ellátások formáit, szervezetét, a szociális ellátásokra való jogosultság feltételeit, valamint érvényesítésének garanciáit.
(2) A helyi önkormányzatok az e törvényben szabályozott ellátásokon túl saját költségvetésük terhére egyéb ellátásokat is megállapíthatnak.
2. § A szociális ellátás feltételeinek biztosítása - az egyének önmagukért és családjukért, valamint a helyi közösségeknek a tagjaikért viselt felelõsségén túl - az állam központi szerveinek és a helyi önkormányzatoknak a feladata.
II. cím
A törvény hatálya
3. § (1) A törvény hatálya - a (2)-(3) bekezdésben foglalt eltérésekkel - kiterjed a Magyarországon élõ
a) magyar állampolgárokra,
b) bevándorlási engedéllyel rendelkezõ személyekre,
c) a letelepedési engedéllyel rendelkezõ személyekre,
d) a magyar hatóság által menekültként elismert személyekre.
(2) A törvény hatálya a 7. § (1) bekezdésében meghatározott ellátások tekintetében az (1) bekezdésben foglaltakon túlmenõen kiterjed az Európai Szociális Kartát megerõsítõ országoknak a külföldiek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2001. évi XXXIX. törvény rendelkezései szerint jogszerûen Magyarországon tartózkodó állampolgáraira is.
(3) A törvény hatálya kiterjed
a) a munkavállalók Közösségen belüli szabad mozgásáról szóló 1612/68/EGK tanácsi rendeletben meghatározott, valamint
b) a 32/B. § (1) bekezdésében meghatározott idõskorúak járadéka tekintetében a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történõ alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK tanácsi rendeletben meghatározott
jogosulti körbe tartozó személyre, amennyiben az ellátás igénylésének idõpontjában érvényes tartózkodási engedéllyel rendelkezik.
(4) Az e törvényben meghatározott szociális feladat- és hatásköröket
a) helyi önkormányzat képviselõ-testülete;
b) a települési önkormányzat jegyzõje (a továbbiakban: jegyzõ)
gyakorolja.
(5) E törvény meghatározza a pénzbeli, a természetben nyújtott és a személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátások egyes formáit, a jogosultság feltételeit, annak megállapítását, a szociális ellátás finanszírozásának elveit és intézményrendszerét, a szociális ellátást nyújtó szervezet és a jogosult közötti jogviszony fõbb elemeit, továbbá a fenntartónak a szolgáltatóval, illetve intézménnyel kapcsolatos feladat- és jogkörét, valamint a személyes gondoskodást nyújtó szociális, gyermekjóléti, gyermekvédelmi tevékenységet végzõ személy adatainak mûködési nyilvántartására vonatkozó szabályokat.
(6) E törvény hatálya nem terjed ki a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetérõl szóló 1997. évi LXXX. törvény (a továbbiakban: Tbj.), a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tny.), a magánnyugdíjról és a magánnyugdíjpénztárakról szóló 1997. évi LXXXII. törvény (a továbbiakban: Mny.), a kötelezõ egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény (a továbbiakban: Eb.), továbbá a családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény (a továbbiakban: Cst.), valamint a foglalkoztatás elõsegítésérõl és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvény (a továbbiakban: Flt.) és a gyermekek védelmérõl és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (a továbbiakban: Gyvt.) hatálya alá tartozó ellátásokra.
(7) A hadigondozottaknak, a hadkötelezettség alapján katonai vagy polgári szolgálatot teljesítõknek és hozzátartozóiknak járó különleges pénzbeli ellátásokról, a nemzeti gondozásról, valamint a foglalkozási rehabilitáció keretében nyújtott ellátásokról külön törvény rendelkezik. Nem terjed ki a törvény hatálya a külön jogszabály alapján az egészségkárosodottak részére megállapítható pénzbeli ellátásokra.
4. § (1) E törvény alkalmazásában
a) jövedelem: a személyi jövedelemadóról szóló törvényben jövedelemként meghatározott, belföldrõl vagy külföldrõl származó vagyoni érték (bevétel) munkavállalói járulékkal, személyi jövedelemadóval, egészségbiztosítási és nyugdíjjárulékkal, magán-nyugdíjpénztári tagdíjjal, valamint a jövedelemadóról szóló törvényben elismert költségekkel csökkentett része, függetlenül attól, hogy adómentesnek vagy adókötelesnek minõsül, ideértve a bármely ország jogszabálya alapján folyósított nyugdíjat.
Nem minõsül jövedelemnek a temetési segély, az alkalmanként adott átmeneti segély, a lakásfenntartási támogatás, a rendkívüli gyermekvédelmi támogatás, a nevelõszülõk számára fizetett nevelési díj és külön ellátmány, az anyasági támogatás, a tizenharmadik havi nyugdíj, valamint - a személyes gondoskodásért fizetendõ személyi térítési díj megállapítása kivételével - a súlyos mozgáskorlátozott személyek pénzbeli közlekedési kedvezményei, a rokkantsági járadék, a vakok személyi járadéka és a fogyatékossági támogatás;
b) vagyon: ha e törvény másként nem rendelkezik az az ingatlan, jármû, gépi meghajtású termelõ- és munkaeszköz, továbbá vagyoni értékû jog, amelynek
ba) külön-külön számított forgalmi értéke, illetõleg összege az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a húszszorosát, vagy
bb) együttes forgalmi értéke az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének az ötvenszeresét
meghaladja. A szociális rászorultságtól függõ pénzbeli ellátások jogosultsági feltételeinek vizsgálatánál nem minõsül vagyonnak az az ingatlan, amelyben az érintett személy lakik, továbbá a mozgáskorlátozottságra tekintettel fenntartott gépjármû;
c) család: egy lakásban, vagy személyes gondoskodást nyújtó bentlakásos szociális, gyermekvédelmi intézményben együtt élõ, ott bejelentett lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkezõ közeli hozzátartozók közössége;
d) közeli hozzátartozó
da) a házastárs, az élettárs,
db) a húszévesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkezõ; a huszonhárom évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkezõ, nappali oktatás munkarendje szerint tanulmányokat folytató; a huszonöt évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkezõ, felsõoktatási intézmény nappali tagozatán tanulmányokat folytató; valamint korhatárra való tekintet nélkül a tartósan beteg, illetve a testi, érzékszervi, értelmi, beszéd- vagy más fogyatékos vér szerinti, örökbe fogadott, illetve nevelt gyermek,
dc) a 18. életévét be nem töltött gyermek vonatkozásában a vér szerinti és az örökbe fogadó szülõ, illetve a szülõ házastársa vagy élettársa;
e) egyedülélõ: az a személy, aki egyszemélyes háztartásban lakik;
f) háztartás: az egy lakásban együtt élõ, ott bejelentett lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkezõ személyek közössége;
g) szociális szolgáltató: az a személy vagy szervezet, amely kizárólag a 60-65/E. §-ban meghatározott szociális alapszolgáltatásokat nyújtja. Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a szociális szolgáltatókra a szociális intézményekre vonatkozó szabályokat kell megfelelõen alkalmazni;
h) szociális intézmény: az e törvényben meghatározott nappali, illetve bentlakásos ellátást nyújtó szervezet;
i) rendszeres pénzellátás: a táppénz, a terhességi-gyermekágyi segély, a gyermekgondozási díj, az öregségi nyugdíj, a rokkantsági nyugdíj, az öregségi járadék, a munkaképtelenségi járadék, az özvegyi járadék, a növelt összegû öregségi, munkaképtelenségi és özvegyi járadék, az özvegyi nyugdíj - kivéve az ideiglenes özvegyi nyugdíjat, továbbá a házastársa jogán legalább két árvaellátásra jogosult gyermek eltartásáról gondoskodó személy özvegyi nyugdíját -, a baleseti táppénz, a baleseti rokkantsági nyugdíj, a hozzátartozói baleseti nyugellátás, az Flt. alapján folyósított pénzbeli ellátás, az átmeneti járadék, a rendszeres szociális járadék, a bányászok egészségkárosodási járadéka, a rokkantsági járadék, a hadigondozottak és nemzeti gondozottak pénzbeli ellátásai, a gyermekgondozási segély, a gyermeknevelési támogatás, az idõskorúak járadéka, a munkanélküliek jövedelempótló támogatása, a rendszeres szociális segély, az ápolási díj, a nemzeti helytállásért elnevezésû pótlék, valamint a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történõ alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK tanácsi rendelet alapján külföldi szerv által folyósított egyéb azonos típusú ellátás;
j) keresõtevékenység, ha e törvény másként nem rendelkezik: minden olyan munkavégzéssel járó tevékenység, amelyért ellenérték jár, kivéve a tiszteletdíj alapján végzett tevékenységet, ha a havi tiszteletdíj mértéke a kötelezõ legkisebb munkabér 30 százalékát nem haladja meg, valamint mezõgazdasági õstermelõi igazolvánnyal folytatott tevékenységet, ha az abból származó bevételt a személyi jövedelemadóról szóló szabályok szerint a jövedelem kiszámításánál nem kell figyelembe venni;
k) aktív korú: a 18. életévet betöltött, de a reá irányadó nyugdíjkorhatárt, illetõleg a 62. életévet be nem töltött személy;
l) egyedülálló: az a személy, aki hajadon, nõtlen, özvegy, elvált vagy házastársától külön él, kivéve, ha élettársa van;
m) fenntartó:
ma) a közigazgatási szerv, a helyi önkormányzat, a helyi kisebbségi önkormányzat és az egyéb állami szerv (a továbbiakban együtt: állami fenntartó),
mb) a magyarországi székhelyû egyházi jogi személy (a továbbiakban: egyházi fenntartó),
mc) a szociális vállalkozói engedéllyel rendelkezõ természetes személy,
md) a magyarországi székhelyû jogi személy, jogi személyiség nélküli gazdasági társaság,
me) az a jogi személyiséggel rendelkezõ gazdálkodó szervezet, illetve jogi személyiség nélküli gazdasági társaság, amelynek székhelye, központi ügyvezetése vagy üzleti tevékenységének fõ helye az Európai Gazdasági Térségrõl szóló megállapodásban részes más tagállamban van [az mc)-me) pontokban foglaltak a továbbiakban együtt: nem állami fenntartó],
ha az e törvényben és más jogszabályokban meghatározott feltételek szerint szociális szolgáltatót, illetve szociális intézményt létesít és mûködtet. Ha jogszabály másképp nem rendelkezik, az egyházi fenntartóra a nem állami fenntartóra vonatkozó rendelkezéseket kell megfelelõen alkalmazni.
(2) E törvény 6. §-a és a II-III. Fejezet alkalmazásában hajléktalan a bejelentett lakóhellyel nem rendelkezõ személy, kivéve azt, akinek bejelentett lakóhelye a hajléktalan szállás.
(3) E törvény 7., 78., 84. és 89. §-ainak alkalmazásában hajléktalan az, aki éjszakáit közterületen vagy nem lakás céljára szolgáló helyiségben tölti.
(4)
(5) Ahol e törvény jövedelmet említ, a családi pótlékot, az árvaellátást és a tartásdíj címén kapott összeget annak a személynek a jövedelmeként kell figyelembe venni, akire tekintettel azt folyósítják.
III. cím
A szociális igazgatás általános szabályai
Eljárási rendelkezések
5. § A szociális ellátásra jogosultság, a jogosultat érintõ jog és kötelezettség megállapítására, továbbá a hatósági ellenõrzésre - a 92/K. § (3) bekezdése szerinti hatósági ellenõrzés kivételével - (a továbbiakban: szociális igazgatási eljárás) az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) rendelkezéseit az e törvényben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
6. § A hajléktalan személyek ügyében szociális igazgatási eljárásra az a szociális hatáskört gyakorló szerv illetékes, amelynek illetékességi területét a hajléktalan személy az ellátás igénybevételekor nyilatkozatában tartózkodási helyeként megjelölte.
7. § (1) A települési önkormányzat, tekintet nélkül hatáskörére és illetékességére, köteles az arra rászorulónak átmeneti segélyt, étkezést, illetve szállást biztosítani, ha ennek hiánya a rászorulónak az életét, testi épségét veszélyezteti.
(2) Az ellátást biztosító az (1) bekezdés szerinti ideiglenes intézkedésérõl haladéktalanul értesíti a hatáskörrel rendelkezõ illetékes szervet. Az értesítéssel egyidejûleg követelheti a kifizetett átmeneti segély megtérítését.
8. § (1) A szociális hatáskört gyakorló szerv vezetõje az eljárási határidõt - indokolt esetben - egy ízben, legfeljebb 15 nappal meghosszabbíthatja.
(2) Az Áe. 10. §-a szerint megkeresett szerv és a szakhatóság a megkeresésnek 10 napon belül köteles eleget tenni.
9. § A szociális ellátásban részesülõ a jogosultság feltételeit érintõ lényeges tények, körülmények megváltozásáról 15 napon belül köteles értesíteni az ellátást megállapító szervet.
10. § (1) A szociális ellátásra való jogosultság elbírálásához a kérelmezõ kötelezhetõ arra, hogy családja vagyoni, jövedelmi viszonyairól nyilatkozzék, illetve azokat igazolja. A pénzbeli és természetbeni ellátásoknál - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a nyilatkozat és az igazolás tartalmának, illetve benyújtásának részletes szabályait a települési önkormányzatok rendeletben szabályozzák. Ha e törvény másképp nem rendelkezik, a jövedelemszámításnál irányadó idõszak a havonta rendszeresen mérhetõ jövedelmeknél a három hónapot, egyéb jövedelmeknél pedig az egy évet nem haladhatja meg.
(2) Ha az önkormányzat hivatalos tudomása vagy környezettanulmány lefolytatása alapján a kérelmezõ életkörülményeire tekintettel az (1) bekezdés szerinti jövedelemnyilatkozatban foglaltakat vitatja, felhívhatja a kérelmezõt az általa lakott lakás, illetve saját és a családja tulajdonában álló vagyon fenntartási költségeit igazoló dokumentumok benyújtására. Abban az esetben, ha a fenntartási költségek meghaladják a jövedelemnyilatkozatban szereplõ jövedelem 50%-át, a jövedelem a fenntartási költségek figyelembevételével vélelmezhetõ.
(3) A szociális hatáskört gyakorló szervek megkeresésére az állami adóhatóság illetékes igazgatósága 15 napon belül köteles közölni a szociális ellátást igénylõ, valamint - írásbeli felhatalmazás alapján - az egy fõre jutó havi jövedelem kiszámításánál figyelembe veendõ személy személyi jövedelemadójának alapját.
(4) Ha a 3. § (3) bekezdése szerinti személy esetében a szociális ellátásra való jogosultság elbírálásához az Európai Gazdasági Térségrõl szóló megállapodásban részes más tagállam, illetve nemzetközi szerzõdés alapján azonos jogállást élvezõ más állam illetékes hatóságának igazolása szükséges, akkor közvetítõ szervként a Magyar Államkincstár Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága (a továbbiakban: Regionális Igazgatóság) jár el.
(5) A szociális hatáskört gyakorló szervek megkeresésére a Regionális Igazgatóság 90 napon belül köteles a (4) bekezdés szerinti eljárást lefolytatni.
11. § (1) A szociális hatáskört gyakorló szerv határozatának bírósági felülvizsgálatára vonatkozó eljárás során ideiglenes intézkedésnek van helye. A bíróság a fél kérelmére ideiglenes intézkedésként rendelkezhet
a) normatív pénzbeli szociális ellátás folyósításáról;
b) természetben nyújtott szociális ellátás biztosításáról;
c) személyes gondoskodást nyújtó szociális intézménybe való beutalásról;
d) intézményi jogviszony fenntartásáról.
(2) A bíróság az ideiglenes intézkedésrõl végzéssel határoz. Az ideiglenes intézkedés már a jogosultság alapjául szolgáló tények valószínûsítése esetén is megtehetõ.
12. § Ha a törvény másként nem rendelkezik, a bíróság az e törvényben szabályozott, szociális igazgatási eljárásban hozott érdemi határozatot megváltoztathatja.
13. § (1) A jogosult a jogerõs határozatból eredõ igényét a határozat kézhezvételétõl számított hat hónapon belül érvényesítheti.
(2) Ha a pénzbeli és a természetben nyújtott ellátásra vonatkozó igényt jogerõsen megállapítják, az ellátás a kérelem benyújtásától esedékes.
14. § A szociális hatáskört gyakorló szerv által a szociális igazgatási eljárásban hozott kötelezettséget megállapító határozat jogerõre emelkedésétõl számított egy év eltelte után nincs helye végrehajtásnak.
15. § A teljesítésre köteles szociális hatáskört gyakorló szerv ellen a pénzbeli és a természetben nyújtott ellátásra vonatkozó jogerõs határozat vagy bírói ítélet végrehajtását - a jogosult kérelmére -, a bírói ítélet esetében a bírósági végrehajtó, egyéb esetben pedig a jogerõs határozatot hozó szerv rendeli el.
16. § A szociális igazgatási eljárás költség- és illetékmentes.
Jogosulatlanul igénybe vett ellátás megtérítése
17. § (1) Az e törvényben meghatározott feltételek hiányában vagy e törvény megsértésével nyújtott szociális ellátást meg kell szüntetni, az ellátást jogosulatlanul és rosszhiszemûen igénybevevõt pedig kötelezni kell
a) a pénzbeli szociális ellátás visszafizetésére;
b) természetben nyújtott szociális ellátás esetén a dolog visszaszolgáltatására vagy a szolgáltatásnak megfelelõ pénzegyenérték megfizetésére;
c) a személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátás esetében az intézményi térítési díj teljes összegének megfizetésére [a továbbiakban: a)-c) pont alattiak együtt: megtérítés].
(2) Az (1) bekezdés szerinti megtérítést a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvérõl szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 232. § (2) bekezdésében meghatározott kamattal megemelt összegben kell visszafizetni. Kamat csak a szociális ellátás jogosulatlan és rosszhiszemû igénybevétele és az errõl való tudomásszerzés közötti idõtartamra számítható fel.
(3) A szociális hatáskört gyakorló szerv a jogosulatlanul és rosszhiszemûen igénybe vett ellátás megtérítését az igénybevételrõl való tudomásszerzésétõl számított három hónapon belül rendelheti el. Nem lehet a megtérítést elrendelni, ha az igénybevételtõl, illetõleg folyamatos ellátás esetén az ellátás megszûnésétõl egy év már eltelt.
(4) Az (5)-(7) bekezdésben foglaltak szerint megtérítésre kell kötelezni azt a személyt is, akinek a szociális ellátás idõtartama alatt visszamenõlegesen rendszeres pénzellátást állapítottak meg, feltéve, hogy a rendszeres pénzellátásra és szociális ellátásra együtt nem lett volna jogosult.
(5) Az idõskorúak járadékát, a munkanélküliek jövedelempótló támogatását, a rendszeres szociális segélyt, az ápolási díjat és a legalább három hónapot meghaladó idõtartamú átmeneti segélyt igénylõ - illetve ezen ellátások valamelyikében már részesülõ személy a rendszeres pénzellátásra irányuló kérelem benyújtásától számított 8 napon belül - köteles a szociális hatáskört gyakorló szervnek bejelenteni, ha részére megállapítandó rendszeres pénzellátásra irányuló eljárás társadalombiztosítási igazgatási szervnél folyamatban van.
(6) Az (5) bekezdés szerinti bejelentés alapján a szociális hatáskört gyakorló szerv a szociális ellátást megállapító határozatban - illetõleg, ha a bejelentés az ellátás folyósítása alatt történik, külön határozattal - rendelkezik arról, hogy a visszamenõlegesen megállapított rendszeres pénzellátás összegébõl a folyósított szociális ellátás összege levonásra kerül.
(7) A rendszeres pénzellátás folyósításának megkezdésekor a szociális hatáskört gyakorló szerv azonnali végrehajtást elrendelõ határozattal dönt a szociális ellátás folyósításának megszüntetésérõl, vagy az ellátás összegének megváltoztatásáról, és a (4)-(6) bekezdésben foglaltak szerint megtérítendõ szociális ellátás összegérõl. E határozat alapján a társadalombiztosítási igazgatási szerv gondoskodik a megtérítendõ szociális ellátás összegének levonásáról és a települési önkormányzat részére történõ átutalásáról.
(8) Ha a helyi önkormányzat képviselõ-testülete a hatáskörébe tartozó szociális ellátás megtérítését rendeli el,
a) a megtérítés összegét, illetve pénzegyenértékét, és
b) a kamat összegét
méltányosságból elengedheti, illetve csökkentheti.
Adatkezelés
18. § A jegyzõ a szociális ellátásra való jogosultság megállapítása, az ellátás biztosítása, fenntartása és megszüntetése céljából nyilvántartást vezet. A nyilvántartás tartalmazza
a) a jogosult természetes személyazonosító adatait;
b) a jogosult állampolgárságát, illetõleg bevándorolt, letelepedett vagy menekült jogállását;
c) a jogosult belföldi lakó-, illetõleg tartózkodási helyét;
d) a jogosult tartására köteles személy alapvetõ személyazonosító adatait;
e) a jogosultsági feltételekre és az azokban bekövetkezett változásokra vonatkozó adatokat;
f) a szociális ellátás megállapítására, megváltoztatására és megszüntetésére vonatkozó döntést;
g) a jogosultság és a térítési díj megállapításához szükséges jövedelmi adatokat;
h) a jogosult Társadalombiztosítási Azonosító Jelét (TAJ szám);
i) a 3. § (3) bekezdése szerinti személy esetében a Magyarországon tartózkodás jogcímét, hozzátartozó esetén a rokoni kapcsolatot.
19. § A 18. §-ban szabályozott nyilvántartásból csak a szociális hatáskört gyakorló szervek, a gyámügyi feladatokat ellátó szervek, a társadalombiztosítási igazgatási szervek, az igazságszolgáltatási szervek, a katonai igazgatási szervek, valamint a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények (a továbbiakban: adatigénylésre jogosult szervek) részére eseti megkeresésük alapján szolgáltathatók adatok.
20. § A személyes szociális gondoskodásban részesülõ személyrõl az ellátó szociális intézmény vezetõje nyilvántartást vezet. A nyilvántartás tartalmazza
a) a 18. § a)-i) pontjaiban meghatározott adatokat;
b) az ellátás igénybevételének és megszûnésének idõpontját;
c) a térítési díj fizetési kötelezettség teljesítésére, annak elmaradására és a követelés behajtására, valamint elévülésére vonatkozó adatokat.
20/A. § (1) Állami fenntartó által mûködtetett intézmény (a továbbiakban: állami fenntartású intézmény) esetén, ha az intézményvezetõ férõhely hiányában az ellátásra vonatkozó igényt nem teljesíti, úgy a kérelmet, beutaló határozatot a kézhezvétel napján nyilvántartásba veszi. A nyilvántartás célja az igények teljesítési sorrendjének megállapíthatósága.
(2) Az (1) bekezdés szerinti nyilvántartás az alábbi adatokat tartalmazza:
a) a kérelem beadásának, a beutaló határozat közlésének idõpontját,
b) a kérelmezõ személyazonosító adatait,
c) a kérelmezõ lakó-, illetve tartózkodási helyét,
d) a tartásra köteles személy, illetve törvényes képviselõje természetes személyazonosító adatait.
(3) A nyilvántartott igények teljesítésének indokoltságát évente vizsgálni kell. A vizsgálatot, ha az intézményi jogviszony keletkezését
a) az intézményvezetõ döntése alapozza meg, az intézményvezetõ,
b) beutaló határozat alapozza meg, az intézményvezetõ megkeresése alapján a beutaló önkormányzat
végzi el.
(4) A nyilvántartásból törölni kell az adatokat, ha az ellátásra vonatkozó igény teljesül, illetve ha az ellátásra vonatkozó igény megszûnik.
21. § A 20. §-ban szabályozott nyilvántartásból adat csak az adatigénylésre jogosult szervnek és a jogosultságot megállapító szociális hatáskört gyakorló szervnek szolgáltatható.
22. § Az, akire a 18. §-ban, 20. §-ban, valamint a 20/A. §-ban szabályozott nyilvántartás adatot tartalmaz, a személyére vonatkozó adatok tekintetében a betekintési, a helyesbítési vagy törlési jogának érvényesítése mellett kérheti a jogai gyakorlásához szükséges adatainak közlését a nyilvántartást kezelõ szervtõl vagy a szociális intézmény vezetõjétõl.
23. § Ha törvény másként nem rendelkezik, a 18. és a 20. § szerinti nyilvántartásokból a szociális ellátásra való jogosultság megszûnésétõl számított öt év elteltével - a szolgálati idõre jogosító ellátások kivételével - törölni kell az adott személyre vonatkozó adatokat. A szolgálati idõre jogosító ellátások esetében az adott személyre vonatkozó adatok törlését a Kormány rendeletben szabályozza.
24. § (1) Az e törvény felhatalmazása alapján nyilvántartást vezetõ szervek a nyilvántartásban kezelt adatokat személyes azonosító adatok nélkül statisztikai célra felhasználhatják, illetõleg azokból statisztikai célra adatot szolgáltathatnak.
(2) Az e törvény alapján elrendelt adatkezelésre és az adatok védelmére egyebekben a személyes adatok védelmérõl és a közérdekû adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény, valamint az egészségügyi adatkezelésre vonatkozó törvény rendelkezései az irányadók.
(3) A szociális igazgatási eljárás során a szociális hatáskört gyakorló szerv adatot kérhet a polgárok személyi adatait és lakcímét nyilvántartó szervtõl, a szociális ellátásra való jogosultság megállapítása céljából.
II. Fejezet
Pénzbeli ellátások
I. cím
Az ellátások formái
25. § (1) A jogosult részére jövedelme kiegészítésére, pótlására pénzbeli szociális ellátás nyújtható.
(2)
(3) A települési önkormányzat szociális rászorultság esetén - a szociális alapellátás keretében - a jogosult számára idõskorúak járadékát, rendszeres szociális segélyt, lakásfenntartási támogatást, ápolási díjat, átmeneti segélyt állapít meg e törvényben, valamint az önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek szerint (a továbbiakban együtt: szociális rászorultságtól függõ pénzbeli ellátások).
(4) Az e törvényben szabályozott rendszeres pénzellátásra való jogosultságot nem érinti, ha a jogosultság megállapítása és felülvizsgálata, illetve két felülvizsgálat közötti idõszakban a jogosult családjában az egy fõre jutó jövedelem a jogosultság feltételéül meghatározott értékhatárt legfeljebb tíz százalékkal haladja meg. E bekezdésben foglaltak nem alkalmazhatók a rendszeres pénzellátásra való jogosultság felülvizsgálata során.
26. § A települési önkormányzat a rendeletében meghatározott módon és feltételek szerint a szociálisan rászorultak részére az e törvényben meghatározott pénzbeli ellátásokat kiegészítheti, valamint más pénzbeli támogatásokat is megállapíthat.
II. cím
27-31. §
III. cím
Szociális rászorultságtól függõ pénzbeli ellátások
32. § (1) A szociális rászorultságtól függõ pénzbeli ellátások iránti kérelmet - ha e törvény másként nem rendelkezik - a kérelmezõ lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat polgármesteri hivatalánál vagy az önkormányzat rendeletében meghatározott önkormányzati szervnél kell elõterjeszteni.
(2) A szociális rászorultságtól függõ pénzbeli ellátásokról szóló határozatot a bíróság nem változtathatja meg.
(3) Ha e törvény másként nem rendelkezik, az önkormányzat rendeletben szabályozza az önkormányzati pénzbeli ellátások megállapításának, kifizetésének, folyósításának, valamint ellenõrzésének szabályait.
32/A. §
Idõskorúak járadéka
32/B. § (1) Az idõskorúak járadéka a megélhetést biztosító jövedelemmel nem rendelkezõ idõskorú személyek részére nyújtott támogatás. A települési önkormányzat idõskorúak járadékában részesíti azt a 62. életévét, illetõleg a reá irányadó nyugdíjkorhatárt betöltött személyt, akinek
a) havi jövedelme, valamint
b) saját és vele együtt lakó házastársa, élettársa jövedelme alapján számított egy fõre jutó havi jövedelme
nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át, egyedülálló esetén 95%-át.
(2) Az (1) bekezdésben megjelölt reá irányadó nyugdíjkorhatár alatt a Tny. 7. § (4)-(5) bekezdésében szabályozott nyugdíjkorhatárt kell érteni.
(3) A települési önkormányzat idõskorúak járadékában részesíti a 3. § (3) bekezdésének b) pontjában meghatározott személyt, amennyiben az e törvényben foglalt feltételeknek megfelel.
(4) Nem állapítható meg az idõskorúak járadéka, illetve a folyósítást meg kell szüntetni, ha a személy
a) elõzetes letartóztatásban van, elzárás, illetõleg szabadságvesztés büntetését tölti;
b) 3 hónapot meghaladó idõtartamban külföldön tartózkodik;
c) a 3. § (3) bekezdése alá tartozik, és tartózkodási engedélyének érvényességi ideje meghosszabbítás nélkül lejárt, illetve engedélyét visszavonták.
32/C. § (1) Az idõskorúak járadékának havi összege
a) jövedelemmel nem rendelkezõ jogosult esetén az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-a, egyedülálló esetén 95%-a;
b) jövedelemmel rendelkezõ jogosult esetén az a) pont szerinti összegnek és a jogosult havi jövedelmének a különbözete.
(2) Ha az (1) bekezdés b) pontja szerinti támogatás összege az ezer forintot nem éri el, a jogosult részére akkor is legalább ezer forint összegû járadékot kell megállapítani.
(3) Az (1) bekezdés alkalmazásában nem minõsül jövedelemnek annak a nem rendszeres munkavégzéssel járó tevékenységnek a havi ellenértéke, amely az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 40%-át nem éri el.
(4) Az idõskorúak járadékára való jogosultság feltételeit a települési önkormányzat két évente legalább egyszer felülvizsgálja.
32/D. § (1) A hajléktalan személy részére megállapított idõskorúak járadéka esetén az errõl rendelkezõ határozat egy példányát meg kell küldeni a fõvárosi fõjegyzõ (a továbbiakban: fõjegyzõ) részére.
(2) A fõjegyzõ az idõskorúak járadékában részesülõ hajléktalanról a 18. §-ban szabályozott nyilvántartást vezeti, és gondoskodik az idõskorúak járadékának a hajléktalan személy által meghatározott, határozatban foglalt címre történõ folyósításáról.
(3) Ha a hajléktalan személy a (2) bekezdés szerint folyósított idõskorúak járadékát három hónap idõtartamon keresztül nem veszi át, a támogatás folyósítását a fõjegyzõ szünetelteti, és errõl a tényrõl a járadékot megállapító önkormányzatot tájékoztatja, amely dönt az ellátás fenntartásáról, illetve megszüntetésérõl.
(4) Ha ugyanazon hajléktalan személy részére két vagy több önkormányzat döntése szerint egyidejûleg kellene járadékot folyósítani, csak az utóbb megállapított járadék folyósítható. Ilyen esetben a fõjegyzõ tájékoztatja a járadékot korábban megállapító önkormányzatot az általa megállapított ellátás folyósításának megszüntetésérõl.
(5) A fõjegyzõ által az (1)-(4) bekezdés szerint folyósított idõskorúak járadékának összegét a Belügyminisztérium megtéríti a fõvárosi önkormányzat részére.
32/E. § A fõvárosban - ha a fõvárosi önkormányzat és a kerületi önkormányzat másként nem állapodik meg - a hajléktalanok számára nyújtott idõskorúak járadékának megállapítása a fõvárosi önkormányzat feladata.
33-37. §
Rendszeres szociális segély
37/A. § (1) A települési önkormányzat rendszeres szociális segélyt állapít meg annak a személynek, aki
a) a 18. életévét betöltötte és aktív korú, továbbá
aa) munkaképességét legalább 67%-ban elvesztette, vagy
ab) vakok személyi járadékában részesül, illetõleg
ac) fogyatékossági támogatásban részesül,
b) aktív korú nem foglalkoztatott,
feltéve, hogy megélhetése más módon nem biztosított.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában akkor nem biztosított a megélhetése
a) az (1) bekezdés a) pontjában megjelölt személynek, ha havi jövedelme, valamint családjában az egy fõre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át,
b) az (1) bekezdés b) pontjában megjelölt személynek, ha havi jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 70%-át, valamint családjában az egy fõre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át
és vagyona sem neki, sem családjának nincs.
(3) Az (1) bekezdés b) pontja alkalmazásában aktív korú nem foglalkoztatott személynek minõsül az, aki
a) a munkanélküli-járadék, illetõleg a jövedelempótló támogatás folyósítási idõtartamát kimerítette, és álláskeresést ösztönzõ juttatásban nem részesül, vagy
b) számára a munkanélküli járadék folyósítását keresõtevékenység folytatása miatt a folyósítási idõ lejártát megelõzõen szüntették meg, és a keresõtevékenységet követõen az Flt. alapján munkanélküli járadékra nem szerez jogosultságot, vagy
c) a rendszeres szociális segély iránti kérelem benyújtását megelõzõ kettõ évben a megyei, fõvárosi munkaügyi központtal (a továbbiakban: munkaügyi központ), illetõleg annak kirendeltségével vagy a lakóhely szerint illetékes települési önkormányzattal a 37/D. § (2) bekezdése szerint legalább egy év idõtartamig együttmûködött
és keresõtevékenységet nem folytat, ide nem értve a települési önkormányzat által szervezett foglalkoztatást és az alkalmi munkavállalói könyvvel végzett munkát.
(4) A családi jövedelemszámításnál a rendszeres szociális segélyt igénylõ részére a kérelem benyújtását megelõzõen folyósított munkanélküliek jövedelempótló támogatás, illetõleg az Flt. alapján folyósított munkanélküli járadék összegét figyelmen kívül kell hagyni.
(5) A rendszeres szociális segély iránti kérelem a (3) bekezdés a) pontjában foglalt esetben a munkanélküliek jövedelempótló támogatása, illetõleg az Flt. alapján folyósított munkanélküli-járadék, vagy álláskeresést ösztönzõ juttatás idõtartamának kimerítésétõl, a (3) bekezdés b) pontjában foglalt esetben pedig a keresõ tevékenység megszûnésétõl számított tizenkettõ hónapon belül nyújtható be. E határidõ a gyermekgondozási segély igénybevétele esetében harminchat hónap.
(6) A települési önkormányzat az aktív korú nem foglalkoztatott személyek munkaerõ-piaci helyzetének javítása érdekében foglalkoztatást szervez, melynek keretében különösen a rendszeres szociális segélyt kérelmezõ igényjogosult személyek foglalkoztatását kell biztosítani. A foglalkoztatási kötelezettség közmunka, közhasznú munka vagy közcélú munka (a továbbiakban együtt: az önkormányzat által szervezett foglalkoztatás) biztosításával teljesíthetõ. Az önkormányzat által szervezett foglalkoztatás idõtartama legalább harminc munkanap, kivéve, ha az aktív korú nem foglalkoztatott személyt alkalmi munkavállalói könyvvel foglalkoztatják. Az alkalmi munkavállalói könyvvel közcélú munka keretében történõ foglalkoztatásra abban az esetben kerülhet sor, ha a foglalkoztatás elsõ napjától számított hat hónapon belül a foglalkoztatás együttes idõtartama eléri a harminc munkanapot. A foglalkoztatás megszervezését az önkormányzat másik önkormányzattal létrehozott társulás vagy más szerv útján is végezheti.
(7) A (6) bekezdés alkalmazásában közcélú munka alatt az olyan közmunkának vagy közhasznú munkának nem minõsülõ állami vagy helyi önkormányzati feladat ellátását kell érteni, amelynek teljesítésérõl - jogszabály alapján - a települési önkormányzat gondoskodik.
(8) A közcélú munkára való felkészítés érdekében az önkormányzat betanítást szervezhet, amelynek idõtartama nem haladhatja meg a foglalkoztatási napok számának 20%-át, és nem lehet több, mint 40 munkanap. A betanítás a közcélú munkavégzés idõtartamába beszámít.
(9) Közcélú munka keretében foglalkoztatható
a) a rendszeres szociális segélyt kérelmezõ igényjogosult,
b) a rendszeres szociális segélyben részesülõ,
c) a (3) bekezdés c) pontjában foglaltak szerint a települési önkormányzattal együttmûködõ
aktív korú nem foglalkoztatott személy.
(10) A települési önkormányzat a rendszeres szociális segély megállapítása elõtt köteles az aktív korú nem foglalkoztatott személy foglalkoztatásának lehetõségét megvizsgálni. Ha az önkormányzat a kérelmezõ foglalkoztatását harminc napon belül biztosítja, akkor a kérelem benyújtása és a foglalkoztatás megkezdése közötti idõtartamra a rendszeres szociális segély havi összegének idõarányos része jár. Ha az önkormányzat a segélyre irányuló kérelem benyújtásától számított harminc napon belül a kérelmezõ foglalkoztatását nem tudja biztosítani, úgy - a jogosultsági feltételek fennállása esetén - a kérelem benyújtásának idõpontjától rendszeres szociális segélyt állapít meg részére.
(11) Az aktív korú nem foglalkoztatott személy akkor köteles a települési önkormányzat által a (6) bekezdés szerint felajánlott, valamint a munkaügyi központ kirendeltsége által felajánlott munkát elfogadni, ha
a) a munka a szakképzettségének, illetõleg iskolai végzettségének vagy annál eggyel alacsonyabb szintû végzettségnek, valamint az Flt. 25. §-a (2) bekezdésének b) és d) pontjának megfelel, és
b) a várható havi kereset eléri a mindenkori kötelezõ legkisebb munkabér összegét,
c) a részmunkaidõs foglalkoztatás esetén a munkahely és a lakóhely közötti naponta történõ oda- és visszautazás ideje az Flt. 25. §-a (2) bekezdésének d) pontjában meghatározott idõtartam felét nem haladja meg és várható havi keresete legalább az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét eléri.
37/B. § (1) Nem állapítható meg rendszeres szociális segély, illetõleg a megállapított ellátást meg kell szüntetni annak
a) a személynek, aki
aa) egyéb rendszeres pénzellátásban részesül [4. § (1) bek. i) pont], kivéve, ha annak összege nem éri el az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a 37/A. § (1) bekezdésének a) pontjában megjelölt személy esetében a 80%-át, a 37/A. § (1) bekezdésének b) pontjában megjelölt személy esetében pedig a 70%-át,
ab) elõzetes letartóztatásban van, elzárás büntetését, illetve szabadságvesztés büntetését tölti,
ac) a 3. § (3) bekezdése alá tartozik, és tartózkodási engedélyének érvényességi ideje meghosszabbítás nélkül lejárt, illetve engedélyét visszavonták;
b) az aktív korú nem foglalkoztatott személynek, aki
ba) a rendszeres szociális segély iránti kérelem benyújtását közvetlenül megelõzõen folyósított jövedelempótló támogatásának idõtartama alatt az önkormányzattal, illetõleg a munkaügyi központtal nem mûködött együtt,
bb) a rendszeres szociális segély megállapítását megelõzõen, valamint a segély folyósításának idõtartama alatt nem mûködött együtt, ideértve azt az esetet is, ha az önkormányzat által szervezett foglalkoztatást a munkáltató rendkívüli felmondással szüntette meg,
bc) katonai szolgálatot teljesít,
bd) az Flt. szerint a munkanélküli járadék megállapításához szükséges munkaviszonnyal rendelkezik,
be) keresõ tevékenységet folytat, ide nem értve a települési önkormányzat által szervezett foglalkoztatásban való részvételt és az alkalmi munkavállalói könyvvel történõ munkavégzést,
bf) közoktatási, illetõleg felsõoktatási intézményben nappali oktatás munkarendje szerint tanulmányokat folytat, vagy az Flt. szerint képzési támogatásként keresetpótló juttatásban részesül.
(2) Az aktív korú nem foglalkoztatott személy részére megállapított rendszeres szociális segély a megszüntetéstõl számított harminchat hónapon belül - ide nem értve az (1) bekezdés bb) pontja szerinti megszüntetési esetet - ismételten megállapítható, amennyiben a kérelmezõ munkanélküli járadékra való jogosultságot nem szerzett és a rendszeres szociális segélyre való jogosultság jövedelmi feltételei [37/A. § (2) bek. b) pont] egyébként fennállnak.
37/C. § Szünetel a rendszeres szociális segély folyósítása, ha az aktív korú nem foglalkoztatott személy a települési önkormányzat által szervezett foglalkoztatásban vesz részt, ide nem értve az alkalmi munkavállalói könyvvel történõ foglalkoztatást.
37/D. § (1) Az aktív korú nem foglalkoztatott személy a rendszeres szociális segély megállapításának, folyósításának feltételeként a települési önkormányzattal, és/vagy az általa kijelölt szervvel együttmûködni köteles.
(2) Az (1) bekezdésben elõírt együttmûködés azt jelenti, hogy az aktív korú nem foglalkoztatott személy
a) a települési önkormányzatnál nyilvántartásba véteti magát, és
b) a segélyre való jogosultság feltételeinek felülvizsgálatában együttmûködik, továbbá
c) a települési önkormányzat, illetõleg a munkaügyi központ kirendeltsége által felajánlott és számára megfelelõ munkalehetõséget elfogadja, vagy
d) a szociális helyzetéhez és mentális állapotához igazodó, az önkormányzat rendeletében szabályozott programban részt vesz.
(3) A (2) bekezdés a) pontja szerinti nyilvántartás a 18. §-ban foglaltakon túl az aktív korú nem foglalkoztatott személy iskolai végzettségét és szakképzettségét tartalmazza.
(4) A települési önkormányzat az aktív korú nem foglalkoztatott, rendszeres szociális segélyben részesülõ személy számára abban az esetben írhat elõ a munkaügyi központ kirendeltségével történõ - a (2) bekezdés c) pontja szerinti - együttmûködési kötelezettséget, ha errõl a települési önkormányzat és a munkaügyi központ megállapodott.
(5) Ha a települési önkormányzat a rendszeres szociális segélyben részesülõ személyt a munkaügyi központ kirendeltségével történõ együttmûködésre kötelezi, errõl a segélyt megállapító határozatban vagy a segély felülvizsgálata során rendelkeznie kell.
(6) A települési önkormányzat rendelete az aktív korú nem foglalkoztatott személy esetében a rendszeres szociális segély megállapításának, folyósításának feltételeként
a) a családsegítõ szolgálattal, vagy
b) a kijelölt szociális intézménnyel, vagy
c) a munkaügyi központ kirendeltségével
való - (2) bekezdés d) pontja szerinti - együttmûködési kötelezettséget írhat elõ, amennyiben az önkormányzat rendelkezik az ehhez szükséges intézményi feltételekkel, illetõleg a c) pontban megjelölt esetben a települési önkormányzat és a munkaügyi központ errõl megállapodást kötött. Az együttmûködésre kijelölt családsegítõ szolgálat, szociális intézmény vagy munkaügyi központ kirendeltsége és a segélyben részesülõ személy írásban megállapodik az együttmûködés tartalmáról.
(7) A (6) bekezdés szerinti együttmûködési programnak a rendszeres szociális segélyben részesülõ személy és családja önfenntartó képességének szinten tartására és fejlesztésére kell irányulnia. Együttmûködési program különösen az egyéni képességeket fejlesztõ vagy az életmódot formáló csoportos foglalkoztatáson, tanácsadáson való részvétel, a munkavégzésre történõ felkészülési programokon való részvétel.
(8) A települési önkormányzat rendeletben szabályozza a 37/D. § (2) bekezdésének d) pontja szerinti együttmûködés eljárási szabályait, továbbá az együttmûködési programok típusait és az együttmûködési kötelezettség megszegésének következményeit.
37/E. § (1) A rendszeres szociális segély havi összege
a) jövedelemmel nem rendelkezõ jogosult esetén az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-a, aktív korú nem foglalkoztatott személy esetén 70%-a;
b) jövedelemmel rendelkezõ jogosult esetén az a( pont szerinti összegnek és a jogosult havi jövedelmének a különbözete.
(2) Ha a rendszeres szociális segélyben részesülõ személyt alkalmi munkavállalói könyvvel foglalkoztatják, köteles az alkalmi munkavállalói könyvet legkésõbb a tárgyhót követõ hónap elsõ munkanapján bemutatni a települési önkormányzat jegyzõjének.
(3) A települési önkormányzat a tárgyhóra járó rendszeres szociális segély összegét a segély szüneteltetésének idõtartamára jutó, valamint az alkalmi munkavállalási napokra jutó segély összegével csökkenti.
37/F. § A települési önkormányzat a rendszeres szociális segélyre való jogosultságot évente felülvizsgálja. Ha a segélyre való jogosultság feltételeinek felülvizsgálata nyomán megállapítást nyer, hogy a feltételek továbbra is fennállnak, az önkormányzat a segélyt tovább folyósítja. Az aktív korú nem foglalkoztatott személy részére a segély akkor folyósítható tovább, ha - az általános jogosultsági feltételek fennállta mellett - a 37/D. § (2) bekezdésében foglaltaknak megfelelõen a települési önkormányzattal, illetõleg az általa kijelölt szervvel együttmûködött.
37/G. § (1) A hajléktalan személy részére megállapított rendszeres szociális segély esetén az errõl rendelkezõ határozat egy példányát meg kell küldeni a fõjegyzõnek.
(2) A fõjegyzõ a rendszeres szociális segélyben részesülõ hajléktalanokról a 18. §-ban szabályozott nyilvántartást vezeti és gondoskodik a rendszeres szociális segélynek a hajléktalan személy által meghatározott, határozatban foglalt címre történõ folyósításáról.
(3) Ha a hajléktalan személy a (2) bekezdés szerint folyósított rendszeres szociális segélyt három hónapi idõtartamon keresztül nem veszi át, a segély folyósítását a fõjegyzõ szünetelteti és errõl a tényrõl a segélyt megállapító önkormányzatot tájékoztatja, amely dönt az ellátás fenntartásáról, illetve megszüntetésérõl.
(4) Ha ugyanazon hajléktalan személy részére két vagy több önkormányzat döntése szerint egyidejûleg kellene rendszeres szociális segélyt folyósítani, csak az utóbb megállapított segély folyósítható. Ilyen esetben a fõjegyzõ tájékoztatja a segélyt korábban megállapító önkormányzatot az általa megállapított ellátás folyósításának megszüntetésérõl.
(5) A hajléktalan aktív korú nem foglalkoztatott személynek a 37/D. §-ban elõírt együttmûködési kötelezettsége azzal a települési önkormányzattal áll fenn, amelynek határozata alapján a fõjegyzõ a rendszeres szociális segélyt folyósítja. Amennyiben a rendszeres szociális segélyt a (7) bekezdés szerint a fõvárosi önkormányzat állapította meg, a hajléktalan aktív korú nem foglalkoztatott személy együttmûködési kötelezettsége a fõvárosi önkormányzattal áll fenn.
(6) A fõjegyzõ által az (1)-(4) bekezdés szerint folyósított rendszeres szociális segély, valamint a közcélú munka szervezéséhez a foglalkoztatási támogatás összegét a Belügyminisztérium megtéríti a fõvárosi önkormányzat részére.
(7) A fõvárosban - ha a fõvárosi önkormányzat és a kerületi önkormányzat másként nem állapodik meg - a hajléktalanok rendszeres szociális segélyezése a fõvárosi önkormányzat feladata.
Lakásfenntartási támogatás
38. § (1) A lakásfenntartási támogatás a szociálisan rászorult személyeknek, családoknak az általuk lakott lakás vagy nem lakás céljára szolgáló helyiség fenntartásával kapcsolatos rendszeres kiadásaik viseléséhez nyújtott hozzájárulás. A települési önkormányzat lakásfenntartási támogatást nyújt
a) az e törvényben meghatározott feltételek szerinti jogosultnak (a továbbiakban: normatív lakásfenntartási támogatás),
b) az adósságkezelési szolgáltatásban részesülõ személynek,
c) az önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek szerinti jogosultnak (a továbbiakban: helyi lakásfenntartási támogatás).
(2) Normatív lakásfenntartási támogatásra jogosult az a személy, akinek a háztartásában az egy fõre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 150%-át, feltéve, hogy a lakásfenntartás elismert havi költsége a háztartás havi összjövedelmének 20%-át meghaladja.
(3) A normatív lakásfenntartási támogatás esetében a lakásfenntartás elismert havi költsége az elismert lakásnagyság és az egy négyzetméterre jutó elismert költség szorzata. Az egy négyzetméterre jutó elismert havi költség 2004. évben 400 Ft. A 2004. évet követõen az egy négyzetméterre jutó elismert havi költség összegét az éves központi költségvetésrõl szóló törvény - a várható energiaárak emelkedésére figyelemmel - határozza meg.
(4) A normatív lakásfenntartási támogatás esetében elismert lakásnagyság
a) ha a háztartásban egy személy lakik 35 nm,
b) ha a háztartásban két személy lakik 45 nm,
c) ha a háztartásban három személy lakik 55 nm,
d) ha a háztartásban négy személy lakik 65 nm,
e) ha négy személynél több lakik a háztartásban, a d) pontban megjelölt lakásnagyság és minden további személy után 5-5 nm,
de legfeljebb a jogosult által lakott lakás nagysága.
(5) Az adósságkezelési szolgáltatásban részesülõ személy a szolgáltatás idõtartama alatt lakásfenntartási támogatásra jogosult. Az e jogcímen lakásfenntartási támogatásban részesülõ személy egyidejûleg normatív lakásfenntartási támogatásra nem jogosult. A támogatás összegének kiszámítására a normatív lakásfenntartási támogatásra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
(6) A normatív lakásfenntartási támogatás egy hónapra jutó összege
a) a lakásfenntartás elismert havi költségének 30%-a, ha a jogosult háztartásában az egy fõre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 50%-át,
b) az a) pont szerinti mértéket meghaladó egy fõre jutó havi jövedelem esetén a lakásfenntartás elismert havi költségének és a támogatás mértékének (a továbbiakban: TM) szorzata,
de nem kevesebb, mint 2500 forint. A támogatás összegét 100 forintra kerekítve kell meghatározni.
(7) A (6) bekezdés b) pontja szerinti TM kiszámítása a következõ módon történik:
 
TM = 0,3-	 J-0,5 NYM 
	 
x 0,15,	
 	 NYM	 	
ahol a J a jogosult háztartásában egy fõre jutó havi jövedelmet, az NYM pedig az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét jelöli. A TM-et századra kerekítve kell meghatározni.
(8) A normatív lakásfenntartási támogatást egy évre kell megállapítani.
(9) A települési önkormányzat rendeletében határozza meg a helyi lakásfenntartási támogatás jogosultsági feltételeit, eljárási szabályait és a támogatás összegét. A helyi lakásfenntartási támogatást a települési önkormányzat a normatív, illetve az (5) bekezdésben meghatározott lakásfenntartási támogatás kiegészítéseként és/vagy önálló ellátásként nyújtja. Az önálló ellátásként nyújtott helyi lakásfenntartási támogatás esetében
a) a lakásfenntartási támogatásra való jogosultságnak a háztartásban az egy fõre számított havi jövedelmi határát úgy kell szabályozni, hogy az önkormányzat rendelete az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 200%-ánál alacsonyabb jövedelmet jogosultsági feltételként nem írhat elõ,
b) a lakásfenntartás havi költségének a háztartás havi összjövedelméhez viszonyított arányát úgy kell szabályozni, hogy az önkormányzat rendelete a jövedelem 30%-át meghaladó költséghányadot jogosultsági feltételként nem írhat elõ,
c) a támogatás összegét úgy kell szabályozni, hogy annak az egy hónapra jutó összege nem lehet kevesebb 2500 forintnál,
d) az igénylés menetét úgy kell szabályozni, hogy a kérelem évente legalább két alkalommal benyújtható legyen,
e) a lakásfenntartási támogatás megállapításánál figyelembe vett költséget úgy kell szabályozni, hogy az önkormányzat
ea) az egy négyzetméterre jutó helyben elismert havi költség összegét határozza meg a (10) bekezdésben szereplõ - a településen jellemzõ - költségek figyelembevételével, vagy
eb) tételesen határozza meg a költség típusait, melynek során legalább a (10) bekezdésben szereplõ költségeket figyelembe kell venni.
(10) Költségeken a helyi lakásfenntartási támogatás esetében lakbért vagy albérleti díjat, a lakáscélú pénzintézeti kölcsön törlesztõ részletét, a távhõ-szolgáltatási díjat, a közös költséget, a csatornahasználati díjat, a szemétszállítás költségeit, valamint a villanyáram, a víz- és gázfogyasztás, valamint a tüzelõanyag költségeit kell érteni.
39. § (1) Lakásfenntartási támogatás ugyanazon lakásra csak egy jogosultnak állapítható meg, függetlenül a lakásban élõ személyek és háztartások számától.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában külön lakásnak kell tekinteni a társbérletet, az albérletet és a jogerõs bírói határozattal megosztott lakás lakrészeit.
(3)
(4)
Ápolási díj
40. § Az ápolási díj a tartósan gondozásra szoruló személy otthoni ápolását ellátó nagykorú hozzátartozó részére biztosított anyagi hozzájárulás.
41. § (1) Ápolási díjra jogosult - a jegyes kivételével - a hozzátartozó [Ptk. 685. § b) pont], ha önmaga ellátására képtelen, állandó és tartós felügyeletre szoruló
a) súlyosan fogyatékos, vagy
b) tartósan beteg 18 év alatti
személy gondozását, ápolását végzi.
(2)
(3) Az (1) bekezdés alkalmazása során
a) súlyosan fogyatékos személy az, akinek
aa) segédeszközzel vagy mûtéti úton nem korrigálható módon látóképessége teljesen hiányzik, vagy aliglátóként minimális látásmaradvánnyal rendelkezik, és ezért kizárólag tapintó - halló - életmód folytatására képes,
ab) hallásvesztesége olyan mértékû, hogy a beszédnek hallás útján történõ megértésére és spontán elsajátítására segédeszközzel sem képes és halláskárosodása miatt a hangzó beszéd érthetõ ejtése elmarad,
ac) értelmi akadályozottsága genetikai, illetõleg magzati károsodás vagy szülési trauma következtében, továbbá tizennegyedik életévét megelõzõen bekövetkezõ súlyos betegség miatt középsúlyos vagy annál nagyobb mértékû, továbbá aki IQ értékétõl függetlenül a személyiség egészét érintõ (pervazív) fejlõdési zavarban szenved, és az autonómiai tesztek alapján állapota súlyosnak vagy középsúlyosnak minõsíthetõ (BNO szerinti besorolása: F84.0-F84.9),
ad) mozgásszervi károsodása, illetõleg funkciózavara olyan mértékû, hogy helyváltoztatása a külön jogszabályban meghatározott segédeszköz állandó és szükségszerû használatát igényli, vagy állapota miatt helyváltoztatásra még segédeszközzel sem képes, vagy végtaghiánya miatt önmaga ellátására nem képes
és állandó ápolásra, gondozásra szorul;
b) tartósan beteg az a személy, aki a fekvõbeteg-szakellátást nyújtó intézmény vagy illetékes szakrendelõ intézet arra jogosult szakorvosa által kiadott zárójelentés, igazolás alapján a háziorvos szakvéleménye szerint elõreláthatólag három hónapnál hosszabb idõtartamban állandó ápolást, gondozást igényel.
(4) A települési önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek esetén ápolási díj állapítható meg annak a hozzátartozónak, aki 18. életévét betöltött tartósan beteg személy gondozását végzi. A jogosultság megállapítása szempontjából figyelembe vehetõ egy fõre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél, egyedülálló esetén annak 150%-ánál alacsonyabb nem lehet.
(5) Az ápolási díjról az ápolást végzõ személy lakóhelye szerinti települési önkormányzat képviselõ-testülete dönt.
42. § (1) Nem jogosult ápolási díjra a hozzátartozó, ha
a) az ápolt személy két hónapot meghaladóan fekvõbeteg-gyógyintézeti, valamint nappali ellátást nyújtó vagy bentlakásos szociális intézményi ellátásban, illetõleg óvodai, gyermekvédelmi szakellátást nyújtó bentlakásos intézményi elhelyezésben részesül, vagy közoktatási intézmény tanulója, illetõleg felsõoktatási intézmény nappali tagozatos hallgatója kivéve, ha
aa) a közoktatási intézményben eltöltött idõ a kötelezõ tanórai foglalkozások idõtartamát nem haladja meg, vagy
ab) az óvoda, a nappali ellátást nyújtó szociális intézmény igénybevételének, illetõleg a felsõoktatási intézmény látogatási kötelezettségének idõtartama átlagosan a napi 5 órát nem haladja meg, vagy
ac) az óvoda, a közoktatási, illetõleg a felsõoktatási intézmény látogatása, vagy a nappali ellátást nyújtó szociális intézmény igénybevétele csak az ápolást végzõ személy rendszeres közremûködésével valósítható meg,
b) rendszeres pénzellátásban részesül, ide nem értve azt a táppénzt, amelyet az ápolási díj folyósításának idõtartama alatt végzett keresõtevékenységébõl adódó biztosítási jogviszony alapján - keresõképtelenné válása esetén - folyósítanak,
c) szakiskola, középiskola, illetve felsõoktatási intézmény nappali tagozatos tanulója, hallgatója,
d) keresõtevékenységet folytat és munkaideje - az otthon történõ munkavégzés kivételével - a napi 4 órát meghaladja,
e) a közös háztartásban élõ gyermek után a szülõk bármelyike terhességi-gyermekágyi segélyben, gyermekgondozási díjban vagy gyermeknevelési támogatásban részesül.
(2) Az ápolási díjra való jogosultságot meg kell szüntetni, ha
a) az ápolt személy állapota az állandó ápolást már nem teszi szükségessé,
b) az ápolást végzõ személy a kötelezettségét nem teljesíti,
c) az ápolt személy meghal,
d) az ápolást végzõ vagy az ápolt személy tartózkodási engedélyének érvényességi ideje meghosszabbítás nélkül lejárt, illetve az engedélyt visszavonták,
e) az (1) bekezdésben megjelölt jogosultságot kizáró körülmény következik be.
(3) Az ápolt személy halála esetén az ápolási díj folyósítását a halál idõpontját követõ második hónap utolsó napjával kell megszüntetni.
(4)
43. § (1) Az ápolási díj megállapítása iránti kérelemhez csatolni kell a háziorvos
a) igazolását arról, hogy az ápolt súlyosan fogyatékos vagy tartósan beteg, és
b) szakvéleményét arra vonatkozóan, hogy az ápolt önmaga ellátására képtelen, ezért állandó és tartós felügyeletre, gondozásra szorul.
(2) A háziorvos az igazolását az Országos Orvosszakértõi Intézet I. fokú orvosi bizottságának szakvéleménye, vagy a megyei gyermek-szakfõorvos igazolása, illetõleg a fekvõbeteg-szakellátást nyújtó intézmény vagy a területileg illetékes szakrendelõ intézet szakorvosa által kiadott zárójelentés, igazolás alapján állítja ki. Az ápolási díjat kérelmezõ, illetve a települési önkormányzat az (1) bekezdés b) pontja szerinti szakvélemény felülvizsgálatát az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat területileg illetékes városi intézetének tisztifõorvosa által kijelölt, az ápolást indokoló diagnózis szerinti szakorvostól vagy szervtõl kérheti.
44. § (1) A 41. § (1)-(2) bekezdésében szabályozott esetekben az ápolási díj összege nem lehet kevesebb az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél.
(2) A 41. § (4) bekezdése alapján megállapított ápolási díj összege nem lehet kevesebb az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-ánál.
(3) Az ápolási díj folyósításának idõtartama szolgálati idõre jogosít. Az ápolási díjban részesülõ személy az ellátás után nyugdíjjárulék és magán-nyugdíjpénztári tagság esetén magán-nyugdíjpénztári tagdíj fizetésére kötelezett. A települési önkormányzat az ápolási díj folyósításának idõtartamára a társadalombiztosítási járulék nyugdíjbiztosítási ágazatára jutó járulék fizetésére kötelezett.
(4) Az ápolási díjra való jogosultság feltételeit a települési önkormányzat kétévente legalább egyszer felülvizsgálja.
Átmeneti segély
45. § (1) A települési önkormányzat képviselõ-testülete a létfenntartást veszélyeztetõ rendkívüli élethelyzetbe került, valamint idõszakosan vagy tartósan létfenntartási gonddal küzdõ személyek részére a rendeletében meghatározott átmeneti segélyt nyújt. Átmeneti segély pénzintézeti tevékenységnek nem minõsülõ kamatmentes kölcsön formájában is nyújtható.
(2) Az átmeneti segély esetén az ellátás megállapításánál figyelembe vehetõ egy fõre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél, egyedül élõ esetén annak 150%-ánál alacsonyabb nem lehet.
(3) Az átmeneti segély adható alkalmanként és havi rendszerességgel. Az alkalmankénti segély gyógyszertámogatásként, illetve az egészségbiztosítás által nem vagy csak részben támogatott egészségügyi szolgáltatás díjaként is megítélhetõ. A havi rendszerességgel adott átmeneti segély jövedelemkiegészítõ támogatásként, rendszeres nevelési támogatásként, továbbá az önkormányzat rendeletében meghatározott más ellátási formaként is nyújtható.
(4) Elsõsorban azokat a személyeket indokolt átmeneti segélyben részesíteni, akik önmaguk, illetve családjuk létfenntartásáról más módon nem tudnak gondoskodni, vagy alkalmanként jelentkezõ többletkiadások, különösen betegség, elemi kár miatt anyagi segítségre szorulnak.
(5) A fõvárosban - ha a fõvárosi önkormányzat és a kerületi önkormányzat másként nem állapodik meg - a hajléktalanok átmeneti segélyezése a fõvárosi önkormányzat feladata.
Temetési segély
46. § (1) A települési önkormányzat a rendeletében meghatározott feltételek szerint temetési segélyt állapíthat meg annak, aki a meghalt személy eltemettetésérõl gondoskodott annak ellenére, hogy arra nem volt köteles, vagy tartására köteles hozzátartozó volt ugyan, de a temetési költségek viselése a saját, illetve családja létfenntartását veszélyezteti. A jogosultság megállapítása szempontjából figyelembe vehetõ egy fõre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél, egyedül élõ esetén annak 150%-ánál alacsonyabb nem lehet.
(2) Temetési segély nem állapítható meg annak a személynek, aki a hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény alapján temetési hozzájárulásban részesül.
(3) A temetési segély összege nem lehet kevesebb a helyben szokásos, legolcsóbb temetés költségének 10%-ánál, de elérheti annak teljes összegét, ha a temetési költségek viselése a kérelmezõnek vagy családjának a létfenntartását veszélyezteti.
III. Fejezet
Természetben nyújtott szociális ellátások
47. § (1) A képviselõ-testület döntése alapján egyes pénzbeli ellátások egészben vagy részben természetbeni szociális ellátás formájában is nyújthatók. Természetbeni szociális ellátásként nyújtható
a) a lakásfenntartási támogatás,
b) az átmeneti segély,
c) a temetési segély.
(2) Természetbeni ellátás különösen az élelmiszer, a tankönyv, a tüzelõ segély, a közüzemi díjak, illetve a gyermekintézmények térítési díjának kifizetése, valamint a családi szükségletek kielégítését szolgáló, gazdálkodást segítõ támogatás.
(3) A (2) bekezdés alkalmazásában családi szükségletek kielégítését szolgáló, gazdálkodást segítõ támogatásnak minõsül különösen
a) a földhasználati lehetõség,
b) a mezõgazdasági szolgáltatások és juttatások,
c) a munkaeszközök és a munkavégzéshez szükséges forgó eszközök,
d) a szaktanácsadás, a szakképzés
biztosítása.
(4) A családi szükségletek kielégítését szolgáló gazdálkodást segítõ támogatás nyújtására akkor van mód, ha a települési önkormányzat rendeletben szabályozza
a) a támogatás eljárási szabályait,
b) a támogatás formáit és értékét,
c) a támogatott jogait és kötelezettségeit, illetve a kötelezettség
megszegésének következményeit.
Köztemetés
48. § (1) A haláleset helye szerint illetékes települési önkormányzat polgármesterének kell - a halálesetrõl való tudomásszerzést követõ 30 napon belül - gondoskodnia az elhunyt személy közköltségen történõ eltemettetésérõl, ha
a) nincs vagy nem lelhetõ fel az eltemettetésre köteles személy, vagy
b) az eltemettetésre köteles személy az eltemettetésrõl nem gondoskodik.
(2) Az elhunyt személy elhalálozása idõpontjában fennálló lakóhelye (a továbbiakban: utolsó lakóhely) szerinti települési önkormányzat a köztemetés költségét az (1) bekezdés szerinti önkormányzatnak megtéríti. A megtérítés iránti igényt a köztemetés elrendelésétõl számított hatvan napon belül kell bejelenteni.
(3) Az elhunyt személy utolsó lakóhelye szerinti települési önkormányzat
a) a költségeket hagyatéki teherként a területileg illetékes közjegyzõnél bejelenti, vagy
b) az eltemettetésre köteles személyt a köztemetés költségeinek megtérítésére kötelezi.
(4) Ha az elhunyt személynek utolsó lakóhelye nem volt, vagy az nem ismert, úgy a temetési költséget viselõ önkormányzat a (3) bekezdés szerint jár el.
Közgyógyellátás
49. § (1) A szociálisan rászorult személy részére az egészségi állapot megõrzéséhez és helyreállításához kapcsolódó kiadásainak csökkentésére közgyógyellátási igazolvány (a továbbiakban: igazolvány) állítható ki.
(2) A közgyógyellátási igazolvánnyal rendelkezõ személy - külön jogszabályban meghatározottak szerint - térítésmentesen jogosult a társadalombiztosítás által támogatott egyes
a) gyógyszerekre,
b) gyógyászati segédeszközökre,
c) protetikai és fogszabályozó eszközökre, ideértve ezek javításának költségeit is, valamint
d) a járóbeteg-szakellátás keretében gyógyfürdõben nyújtott fizioterápiás kezelésre [az a)-d) pont szerintiek a továbbiakban együtt: gyógyszer].
50. § (1) Közgyógyellátásra jogosult
a) a bentlakásos gyermek- és ifjúságvédelmi intézményben lakó, az átmeneti gondozott, az átmeneti és tartós nevelésbe vett kiskorú;
b) a 37/A. § (1) bekezdésének a) pontja szerint rendszeres szociális segélyben részesülõ;
c) a pénzellátásban részesülõ hadigondozott és a nemzeti gondozott;
d)
e) a központi szociális segélyben részesülõ;
f) a rokkantsági járadékos;
g) az, aki I., II. csoportú rokkantsága alapján részesül nyugellátásban, baleseti nyugellátásban;
h) az, aki, vagy aki után szülõje vagy eltartója magasabb összegû családi pótlékban részesül.
(2) A települési önkormányzat képviselõ-testülete az (1) és (3) bekezdésben foglaltakon kívül annak is megállapíthatja a közgyógyellátásra való jogosultságát, aki szociálisan rászorult és gyógyszerköltsége olyan magas, hogy azt létfenntartása veszélyeztetése nélkül nem képes viselni. A szociális rászorultság megállapítása szempontjából figyelembe vehetõ egy fõre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 150%-ánál, egyedül élõ esetén annak 200%-ánál alacsonyabb nem lehet.
(3) A települési önkormányzat jegyzõje közgyógyellátásra való jogosultságot állapít meg egy év idõtartamra - 1996. évben december 31-ig terjedõ idõre, illetve ha a jogosultságot 1996. július 1-jét követõen állapították meg, hat hónap idõtartamra - annak a személynek, akinek havi rendszeres gyógyszerköltsége az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a 10%-át meghaladja, feltéve, hogy a családjában az egy fõre jutó havi jövedelem nem éri el az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét, egyedülélõ esetén 150%-át.
(4) A közgyógyellátás keretében rendelhetõ, a 49. § (2) bekezdésében megjelölt körbe tartozó ellátásokat külön jogszabály tartalmazza.
(5) A jogosult számára kizárólag a személyes szükségletének kielégítéséhez szükséges gyógyszer rendelhetõ.
51. § (1) Az igazolványt a jogosult lakóhelye szerint illetékes jegyzõ állítja ki.
(2) Ha az 50. § (1) bekezdésében meghatározott esetben a közgyógyellátásra jogosultság alapja nem az önkormányzat vagy a jegyzõ döntése, az igazolvány kiállítása feltételének fennállásáról a jegyzõt - a jogosult kérelmére - az ellátás megállapításáról döntõ szerv értesíti.
(3) Az 50. § (2) bekezdése esetében a kiállítás alapja a települési önkormányzat képviselõ-testületének döntése.
52. § (1) A jegyzõ által a közgyógyellátottakról vezetett nyilvántartás a 18. § a)-g) pontjaiban foglaltakon túl tartalmazza az igazolvány sorszámát és a közgyógyellátott társadalombiztosítási azonosító jelét. A jegyzõ és a megyei egészségbiztosítási pénztárak, valamint a Fõvárosi és Pest Megyei Egészségbiztosítási Pénztár - kormányrendeletben szabályozott módon - a nyilvántartás adatait évente egyeztetik.
(2) A jegyzõ évente ellenõrzi az 50. § (1) bekezdés alapján kiadott igazolvány kiállítása okának fennállását.
53. § (1) Az 50. § (2) bekezdés alapján kiállított igazolvány után a települési önkormányzat térítést fizet. A térítés az igazolvány kiállítását követõ 1 év idõtartamra szól. A térítés összege az átutalás idõpontjában érvényes öregségi nyugdíj legkisebb összegének 75%-a, amelyet a kiállítástól számított három napon belül az önkormányzat székhelye szerint illetékes megyei (fõvárosi) egészségbiztosítási pénztárnak (a továbbiakban: társadalombiztosítási szerv) át kell utalni.
(2) A társadalombiztosítási szerv a hozzá érkezõ átutalást az igazolványon három napon belül igazolja. Az igazolvány érvényességéhez a társadalombiztosítási szerv igazolása szükséges.
(3) Amennyiben a közgyógyellátásra jogosult az igazolvány kiállítását követõen fél éven belül meghal vagy elveszíti jogosultságát, az önkormányzat visszaigényelheti a befizetett térítési díj felét.
Egészségügyi szolgáltatásra való jogosultság
54. § (1) A települési önkormányzat polgármestere önkormányzati hatáskörben az egészségügyi szolgáltatás igénybevétele céljából annak a személynek állapítja meg szociális rászorultságát,
a) akinek családjában az egy fõre jutó havi jövedelem az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét,
b) aki egyedülélõ és jövedelme az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 150%-át
nem haladja meg, és nem rendelkezik vagyonnal.
(2) A szociális rászorultság igazolásáról a polgármester hatósági bizonyítványt (a továbbiakban: bizonyítvány) állít ki. A bizonyítvány érvényességi ideje legfeljebb 1 év. A bizonyítvány tartalmazza: a rászoruló személy nevét, lakcímét, TAJ számát, a rászorultság tényét, az igazolás érvényességi idejét. A bizonyítvány az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállta esetén ismételten kiállítható.
(3) A szociálisan rászorult személyekrõl a jegyzõ nyilvántartást vezet és a külön jogszabály szerint bejelentési kötelezettséget teljesít a társadalombiztosítási igazgatási szerv felé.
Adósságkezelési szolgáltatás
55. § (1) A települési önkormányzat lakhatást segítõ adósságkezelési szolgáltatásban részesítheti azt a családot vagy személyt,
a) akinek az adóssága meghaladja az ötvenezer forintot, és
b) akinek a (2) bekezdésben meghatározott adósságok valamelyikénél fennálló tartozása legalább hat havi, továbbá
c) akinek a háztartásában az egy fõre jutó havi jövedelem nem haladja meg az önkormányzat rendeletében meghatározott összeghatárt, valamint
d) aki a településen elismert minimális lakásnagyságot és minõséget meg nem haladó lakásban lakik,
feltéve, hogy vállalja az adósság és a települési önkormányzat által megállapított adósságcsökkentési támogatás különbözetének megfizetését, továbbá az adósságkezelési tanácsadáson való részvételt.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazása során adósságnak minõsül
a) a lakhatási költségek körébe tartozó közüzemi díjtartozás (vezetékes gáz-, áram-, távhõszolgáltatási, víz- és csatornahasználati, valamint szemétszállítási díjtartozás),
b) a társasházi lakások esetén fizetendõ közösköltség-hátralék,
c) a lakbérhátralék,
d) a hitelintézettel kötött lakáscélú kölcsönszerzõdésbõl fennálló hátralék.
(3) Az (1) bekezdés c) pontjában említett összeghatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 150%-ánál, egyedül élõ esetén annak 200%-ánál alacsonyabb nem lehet.
(4) Az adósságkezelési szolgáltatásra való jogosultság feltétele, hogy az (1) bekezdés b) pontjában szabályozott adósságból a hat havi tartozás a kérelem benyújtását megelõzõ tizennyolc hónapban keletkezett.
(5) Az adósságkezelés idõtartama legfeljebb tizennyolc hónap, amely indokolt esetben egy alkalommal hat hónappal meghosszabbítható.
(6) Adósságkezelési szolgáltatás ugyanazon lakásra csak egy jogosultnak állapítható meg, függetlenül a lakásban élõ személyek és háztartások számától.
(7) A (6) bekezdés alkalmazásában külön lakásnak kell tekinteni a társbérletet, az albérletet és a jogerõs bírói határozattal megosztott lakás lakrészeit.
55/A. § (1) Az adósságkezelési szolgáltatás esetén a jogosult
a) adósságkezelési tanácsadásban, és
b) adósságcsökkentési támogatásban
részesül, amelyet az adósságkövetelés jogosultjának kell folyósítani.
(2) Az adósságcsökkentési támogatás mértéke nem haladhatja meg az adósság 75%-át, és összege legfeljebb kettõszázezer forint lehet. A támogatás nyújtható egy összegben, vagy havi részletekben az adós vállalásától függõen.
(3)
(4) Az adósságcsökkentés címén nyújtott támogatás vissza nem térítendõ szociális támogatásnak minõsül.
55/B. § (1) Az adósságcsökkentési támogatás tovább nem folyósítható, és a kifizetett összeget vissza kell téríteni, ha a jogosult
a) az adósságkezelési tanácsadást nem veszi igénybe, vagy
b) az általa vállalt adósságtörlesztést nem teljesíti, illetõleg
c) az adósságkezelési szolgáltatás igénybevételét követõen a lakásfenntartási kiadásokkal kapcsolatos fizetési kötelezettségének három hónapig nem tesz eleget.
(2) Az adósságcsökkentési támogatás (1) bekezdésben foglaltak szerinti megszüntetésétõl számított 24 hónapon belül ismételten nem állapítható meg.
55/C. § (1) A települési önkormányzat adósságkezelési szolgáltatást akkor nyújthat, ha
a) az adósságkezelési szolgáltatás mûködtetésérõl önkormányzati rendeletet alkot,
b) adósságkezelési tanácsadást mûködtet, továbbá
c) az adósságcsökkentési támogatás nyújtásához saját forrást különít el.
(2) A települési önkormányzat a külön jogszabályban meghatározott feltételek szerint az adósságkezelési tanácsadást saját intézménye vagy más szerv útján biztosíthatja.
(3) Az önkormányzat rendeletében szabályozza az adósságkezelési szolgáltatás részletes szabályait, így különösen a helyben elismerhetõ lakásnagyságot és minõséget, az adósságkezelési szolgáltatásba bevont adósság felsõ határát, az adósságcsökkentési támogatás mértékét, az adósságkezelési szolgáltatásra vonatkozó jogosultsági feltételeket, eljárási szabályokat, az adósságkezelési tanácsadáson való részvétel módját.
IV. Fejezet
Szociális szolgáltatások
I. cím
Az ellátások formái
56. § (1) A szociálisan rászorultak részére személyes gondoskodást nyújtó ellátást (a továbbiakban: személyes gondoskodás) az állam, valamint az önkormányzatok biztosítják.
(2) A személyes gondoskodás magában foglalja a szociális alapszolgáltatásokat és a szakosított ellátásokat.
57. § (1) Szociális alapszolgáltatások
a) a falugondnoki és tanyagondnoki szolgáltatás,
b) a szociális információs szolgáltatás,
c) az étkeztetés,
d) a házi segítségnyújtás,
e) a családsegítés,
f) a jelzõrendszeres házi segítségnyújtás,
g) a közösségi ellátások,
h) a támogató szolgáltatás,
i) az utcai szociális munka,
j) a nappali ellátás.
(2) A személyes gondoskodás keretébe tartozó szakosított ellátást
a) az ápolást, gondozást nyújtó intézmény,
b) a rehabilitációs intézmény,
c) a lakóotthon (a továbbiakban a)-c) pont együtt: tartós bentlakásos intézmény),
d) az átmeneti elhelyezést nyújtó intézmény (a továbbiakban a)-d) pont együtt: bentlakásos intézmény),
e)
f) az egyéb speciális szociális intézmény
nyújtja.
(3) A (2) bekezdés a), b) és d) pontjaiban meghatározott intézmény legalább tíz fõ, legfeljebb azonban százötven fõ ellátását biztosítja.
(4) Alapszolgáltatási központ az a szociális intézmény, amely
a) étkeztetést,
b) házi segítségnyújtást,
c) családsegítést,
d) nappali ellátást és
e) gyermekjóléti szolgáltatást
biztosít.
57/A. §
58. §
58/A. § (1) Külön törvényben meghatározott normatív állami hozzájárulásra jogosult a személyes gondoskodást nyújtó közfeladatot ellátó
a) egyházi jogi személy,
b) társadalmi szervezet,
c) alapítvány,
d) közalapítvány,
e) közhasznú társaság,
f) egyéni vagy társas vállalkozás.
(2) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények normatív állami hozzájárulását kormányrendeletben meghatározottak szerint kell igényelni és folyósítani. A folyósítás feltétele, hogy az intézmény mûködési feltétele és szolgáltatása, valamint intézményi térítési díja megfelel a jogszabályi elõírásoknak.
(3)
58/B. § (1) A szociálpolitikai, gyermekvédelmi koncepciók, döntések, jogszabály-tervezetek véleményezése, a szolgáltatási típusok, formák, rendszerek értékelése, elemzése céljából Szociálpolitikai Tanács mûködik. A Szociálpolitikai Tanács szervezete ellátások szerint, illetve az ellátásokat igénybevevõ társadalmi csoportok szerint, valamint területi jelleggel differenciált. A Tanács mûködtetéséhez szükséges elõirányzatot a központi költségvetés Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlõségi Minisztérium fejezet költségvetése tartalmazza.
(2) A 2000 fõ feletti lakosságszámú települési önkormányzat, illetve a megyei, fõvárosi önkormányzat rendeletében helyi szociálpolitikai kerekasztalt hoz létre, különösen a szolgáltatástervezési koncepcióban meghatározott feladatok megvalósulásának, végrehajtásának folyamatos figyelemmel kísérésére. A helyi szociálpolitikai kerekasztal évente legalább egy alkalommal ülést tart, tagjai az önkormányzat mûködési területén szociális intézményeket mûködtetõ fenntartók képviselõi, továbbá a helyi rendeletben meghatározott szervezetek képviselõi.
II. cím
Alapszolgáltatások
59. § (1) Az alapszolgáltatások megszervezésével a települési önkormányzat segítséget nyújt a szociálisan rászorulók részére saját otthonukban és lakókörnyezetükben önálló életvitelük fenntartásában, valamint egészségi állapotukból, mentális állapotukból vagy más okból származó problémáik megoldásában.
(2) A szociális szolgáltató, illetve intézmény együttmûködik az ellátási területén mûködõ szociális, gyermekjóléti-gyermekvédelmi, egészségügyi, oktatási és munkaügyi szolgáltatókkal, intézményekkel, így különösen
a) az otthonápolási szolgálattal,
b) a pártfogó felügyelõi és jogi segítségnyújtó szolgálattal,
c) fogyatékos személy ellátása esetén a gyógypedagógiai, nevelési szakszolgálatokkal és a fogyatékos személyek segítõ, érdekvédelmi szervezeteivel,
d) pszichiátriai beteg és szenvedélybeteg esetén a háziorvossal és a kezelõorvossal.
(3)
(4) A szociális alapszolgáltatást nyújtó személy - külön jogszabályban meghatározottak szerint - gondozási tervet készít az egyes ellátottak részére nyújtott szolgáltatások formáiról, rendszerességérõl, idõtartamáról.
(5) A megyei, fõvárosi módszertani intézmény - a külön jogszabályban meghatározottak szerint - módszertani segítséget nyújt a települési önkormányzat alapszolgáltatási feladatainak megszervezéséhez.
Falugondnoki és tanyagondnoki szolgáltatás
60. § (1) A falugondnoki, illetve tanyagondnoki szolgáltatás célja az aprófalvak és a külterületi vagy egyéb belterületi, valamint a tanyasi lakott helyek intézményhiányából eredõ hátrányainak enyhítése, az alapvetõ szükségletek kielégítését segítõ szolgáltatásokhoz, közszolgáltatáshoz, valamint egyes alapszolgáltatásokhoz való hozzájutás biztosítása, továbbá az egyéni, közösségi szintû szükségletek teljesítésének segítése.
(2) A falugondnoki szolgáltatás hatszáz lakosnál kisebb településen mûködtethetõ. Amennyiben a falugondnoki szolgálat létesítését követõen a település lakosságszáma tíz százalékot meg nem haladó mértékben emelkedik hatszáz lakos fölé, a szolgáltatás tovább mûködtethetõ.
(3) A tanyagondnoki szolgáltatás legalább hetven és legfeljebb négyszáz lakosságszámú - külön jogszabályban meghatározott - külterületi vagy egyéb belterületi lakott helyen mûködtethetõ. Amennyiben a helyi sajátosságok alapján a tanyagondnoki szolgáltatás több tanyagondnok közremûködésével valósítható meg, a tanyagondnokok által ellátandó körzetek határait a fenntartó települési önkormányzat rendeletében határozza meg - figyelemmel a lakosságszám korlátra - azzal, hogy új tanyagondnoki szolgáltatás négyszáz lakos fölött szervezhetõ meg.
(4) A falugondnoki, illetve tanyagondnoki szolgáltatás a fenntartó önkormányzat rendeletében részletesen meghatározott, (1) bekezdés szerinti feladatokat látja el, valamint - az önkormányzat rendeletében meghatározott módon - közremûködhet az étkeztetés biztosításában.
(5) Egy településen - amennyiben a település mind a tanyagondnoki, mind a falugondnoki szolgáltatásra vonatkozó feltételeknek megfelel - vagy falugondnoki vagy tanyagondnoki szolgáltatás mûködtethetõ.
(6) A társulás keretében megszervezett falugondnoki, illetve tanyagondnoki szolgáltatás csak azon települések tekintetében mûködtethetõ, amelyek a (2), illetve a (3) bekezdésben meghatározott feltételeknek megfelelnek.
Szociális információs szolgáltatás
61. § (1) A szociális információs szolgáltatás célja, hogy az e törvényben meghatározott, illetve egyéb, a szociális biztonság megteremtéséhez kapcsolódó ellátásokat és szolgáltatásokat igénylõk megfelelõ tájékoztatást kapjanak az ellátások hozzáférhetõségével és az igénybevételükre vonatkozó szabályokkal kapcsolatban.
(2) A szociális információs szolgáltatás keretében részletes tájékoztatást kell nyújtani
a) az e törvényben, illetve a Gyvt.-ben meghatározott személyes gondoskodást nyújtó ellátásokkal és szolgáltatásokkal, valamint az egészségügyi ellátással kapcsolatban
aa) a helyben igénybe vehetõ ellátások és szolgáltatások körérõl, feltételeirõl és az igénybevétellel kapcsolatos eljárási kérdésekrõl,
ab) a helyben nem elérhetõ ellátások, szolgáltatások elérhetõségérõl és igénybevételük módjáról;
b) a pénzbeli és természetbeni szociális és gyermekvédelmi ellátásokkal, a családtámogatási ellátásokkal, a társadalombiztosítási és a foglalkoztatáshoz kapcsolódó ellátásokkal, valamint a fogyatékossággal összefüggõ ellátásokkal kapcsolatban
ba) az ellátás megállapítására hatáskörrel és illetékességgel rendelkezõ szerv elérhetõségérõl,
bb) az ellátások igényléséhez szükséges iratokról;
c) ifjúsági ügyekben.
(3) Ha a tájékoztatást kérõ személy által igényelt szociális szolgáltatás helyben nem érhetõ el, a szociális információs szolgáltatást nyújtó intézkedik az ellátási lehetõségek felkutatása érdekében, valamint segítséget nyújt az ellátást nyújtóval való kapcsolatfelvételben és az ügyintézésben.
(4) A szociális információs szolgáltatás elérhetõségérõl és a szolgáltatás keretében biztosított információk körérõl a képviselõ-testület hivatalos lapjában, illetve a helyben szokásos módon kell tájékoztatást nyújtani.
Étkeztetés
62. § (1) Az étkeztetés keretében azoknak a szociálisan rászorultaknak a legalább napi egyszeri meleg étkezésérõl kell gondoskodni, akik azt önmaguknak, illetve önmaguknak és eltartottjaik részére tartósan vagy átmeneti jelleggel nem képesek biztosítani.
(2) Étkeztetésben kell részesíteni azt az igénylõt, illetve általa eltartottat is, aki kora vagy egészségi állapota miatt nem képes az (1) bekezdés szerinti étkezésrõl más módon gondoskodni.
(3) A településen élõ fogyatékos személyek, pszichiátriai betegek, hajléktalan személyek vagy szenvedélybetegek részére lehetõséget kell biztosítani az étkeztetés igénybevételére, illetve segítséget kell nyújtani a saját lakóhelyükön történõ étkezés biztosítására.
Házi segítségnyújtás
63. § (1) Házi segítségnyújtás keretében kell gondoskodni
a) azokról az idõskorú személyekrõl, akik otthonukban önmaguk ellátására saját erõbõl nem képesek és róluk nem gondoskodnak,
b) azokról a pszichiátriai betegekrõl, fogyatékos személyekrõl, valamint szenvedélybetegekrõl, akik állapotukból adódóan az önálló életvitellel kapcsolatos feladataik ellátásában segítséget igényelnek, de egyébként önmaguk ellátására képesek,
c) azokról az egészségi állapotuk miatt rászoruló személyekrõl, akik ezt az ellátási formát igénylik,
d) azokról a személyekrõl, akik a rehabilitációt követõen a saját lakókörnyezetükbe történõ visszailleszkedés céljából támogatást igényelnek önálló életvitelük fenntartásához.
(2) A házi segítségnyújtás keretében biztosítani kell
a) az alapvetõ gondozási, ápolási feladatok elvégzését,
b) az önálló életvitel fenntartásában, az ellátott és lakókörnyezete higiéniás körülményeinek megtartásában való közremûködést,
c) a veszélyhelyzetek kialakulásának megelõzésében, illetve azok elhárításában való segítségnyújtást.
(3) Amennyiben a házi segítségnyújtás során szakápolási feladatok ellátása válik szükségessé, a házi segítségnyújtást végzõ személy kezdeményezi az otthonápolási szolgálat keretében történõ ellátást.
Családsegítés
64. § (1) A családsegítés a szociális vagy mentálhigiénés problémák, illetve egyéb krízishelyzet miatt segítséget igénylõ személyek, családok számára az ilyen helyzethez vezetõ okok megelõzése, a krízishelyzet megszüntetése, valamint az életvezetési képesség megõrzése céljából nyújtott szolgáltatás.
(2) A családsegítés keretében biztosítani kell
a) a szociális, életvezetési és mentálhigiénés tanácsadást,
b) a családgondozást, így a családban jelentkezõ mûködési zavarok, illetve konfliktusok megoldásának elõsegítését,
c) a veszélyeztetettséget és a krízishelyzetet észlelõ jelzõrendszer mûködtetését, ennek keretében a szociális és egészségügyi szolgáltatók, intézmények, az oktatási intézmények, a gyermekjóléti szolgálat, a pártfogó felügyelõi és jogi segítségnyújtó szolgálat, valamint a társadalmi szervezetek, egyházak és magánszemélyek részvételének biztosítását a megelõzésben,
d) a humán jellegû civil kezdeményezések elõsegítését, közösségfejlesztõ, valamint egyéni és csoportos terápiás programok szervezését,
e) a tartós munkanélküliek, a fiatal munkanélküliek, az adósságterhekkel és lakhatási problémákkal küzdõk, a fogyatékossággal élõk, a krónikus betegek, a szenvedélybetegek, a pszichiátriai betegek, a kábítószer-problémával küzdõk, illetve egyéb szociálisan rászorult személyek és családtagjaik részére tanácsadás nyújtását,
f) a családokon belüli kapcsolaterõsítést szolgáló közösségépítõ, családterápiás, konfliktuskezelõ mediációs programokat és szolgáltatásokat, valamint a nehéz élethelyzetben élõ családokat segítõ szolgáltatásokat.
(3) A családsegítés keretében végzett tevékenységnek - a szolgáltatást igénybe vevõ érdekében, mások személyiségi jogainak sérelme nélkül - a szükséges mértékig ki kell terjednie az igénybe vevõ környezetére, különösen családjának tagjaira. Kiskorú személyre a családsegítés akkor terjedhet ki, ha
a) a kiskorú családtagjának ellátása a családsegítés keretében indult, és
b) a kiskorú érdekei - a gyermekjóléti szolgáltatás igénybevétele nélkül - e szolgáltatás keretében is megfelelõen biztosíthatók.
Jelzõrendszeres házi segítségnyújtás
65. § (1) A jelzõrendszeres házi segítségnyújtás a saját otthonukban élõ, egészségi állapotuk és szociális helyzetük miatt rászoruló, a segélyhívó készülék megfelelõ használatára képes idõskorú vagy fogyatékos személyek, illetve pszichiátriai betegek részére az önálló életvitel fenntartása mellett felmerülõ krízishelyzetek elhárítása céljából nyújtott ellátás.
(2) A jelzõrendszeres házi segítségnyújtás keretében biztosítani kell
a) az ellátott személy segélyhívása esetén az ügyeletes gondozónak a helyszínen történõ haladéktalan megjelenését,
b) a segélyhívás okául szolgáló probléma megoldása érdekében szükséges azonnali intézkedések megtételét,
c) szükség esetén további egészségügyi vagy szociális ellátás kezdeményezését.
(3) A fogyatékos személyek, illetve a pszichiátriai betegek részére nyújtott jelzõrendszeres házi segítségnyújtás ellátója együttmûködik a támogató szolgáltatást, illetve a közösségi pszichiátriai ellátást nyújtó szolgáltatóval.
Közösségi ellátások
65/A. § (1) A közösségi ellátások célja a pszichiátriai vagy a szenvedélybetegek lakókörnyezetben történõ gondozása, továbbá gyógyulásuk és rehabilitációjuk elõsegítése.
(2) A közösségi ellátások keretében biztosítani kell
a) a lakókörnyezetben történõ segítségnyújtást az önálló életvitel fenntartásában,
b) a meglevõ képességek megtartását, illetve fejlesztését,
c) a háziorvossal és a kezelõorvossal való kapcsolattartás révén a szolgáltatást igénybe vevõ állapotának folyamatos figyelemmel kísérését,
d) a pszicho-szociális rehabilitációt, a szociális és mentális gondozást,
e) az orvosi vagy egyéb terápiás kezelésen, szolgáltatásban való részvétel ösztönzését és figyelemmel kísérését,
f) megkeresõ programok szervezését az ellátásra szoruló személyek elérése érdekében.
65/B. §
Támogató szolgáltatás
65/C. § (1) A támogató szolgáltatás célja a fogyatékos személyek lakókörnyezetben történõ ellátása, elsõsorban a lakáson kívüli közszolgáltatások elérésének segítése, valamint életvitelük önállóságának megõrzése mellett a lakáson belüli speciális segítségnyújtás biztosítása révén.
(2)
(3) A támogató szolgáltatás feladata a fogyatékosság jellegének megfelelõen különösen
a) az alapvetõ szükségletek kielégítését segítõ szolgáltatásokhoz, közszolgáltatásokhoz való hozzájutás biztosítása (speciális személyi szállítás, szállító szolgálat mûködtetése),
b) az általános egészségi állapotnak és a fogyatékosság jellegének megfelelõ egészségügyi-szociális ellátásokhoz, valamint a fejlesztõ tevékenységhez való hozzájutás személyi és eszközfeltételeinek biztosítása,
c) információnyújtás, ügyintézés, tanácsadás, a tanácsadást követõen a társadalmi beilleszkedést segítõ szolgáltatásokhoz való hozzájutás biztosítása,
d) a jelnyelvi tolmácsszolgálat elérhetõségének biztosítása,
e) segítségnyújtás a fogyatékos személyek kapcsolatkészségének javításához, családi kapcsolatainak erõsítéséhez speciális, önsegítõ csoportokban való részvételükhöz,
f) egyes szociális alapszolgáltatási részfeladatok biztosítása a fogyatékos személyek speciális szükségleteihez igazodóan,
g) segítségnyújtás a fogyatékos emberek társadalmi integrációjának megvalósulásához, valamint a családi, a közösségi, a kulturális, a szabadidõs kapcsolatokban való egyenrangú részvételhez szükséges feltételek biztosítása,
h) a fogyatékos személy munkavégzését, munkavállalását segítõ szolgáltatások elérhetõségének, igénybevételének elõsegítése.
(4)-(5)
65/D. §
Utcai szociális munka
65/E. § Az utcai szociális munka keretében biztosítani kell az utcán tartózkodó hajléktalan személy helyzetének, életkörülményeinek figyelemmel kísérését, szükség esetén ellátásának kezdeményezését, illetve az ellátás biztosításához kapcsolódó intézkedés megtételét.
Nappali ellátás
65/F. § (1) A nappali ellátás hajléktalan személyek és elsõsorban a saját otthonukban élõ,
a) tizennyolcadik életévüket betöltött, egészségi állapotuk vagy idõs koruk miatt szociális és mentális támogatásra szoruló, önmaguk ellátására részben képes személyek,
b) tizennyolcadik életévüket betöltött, fekvõbeteg-gyógyintézeti kezelést nem igénylõ pszichiátriai betegek, illetve szenvedélybetegek,
c) harmadik életévüket betöltött, önkiszolgálásra részben képes vagy önellátásra nem képes, de felügyeletre szoruló fogyatékos, illetve autista személyek
részére biztosít lehetõséget a napközbeni tartózkodásra, társas kapcsolatokra, valamint az alapvetõ higiéniai szükségleteik kielégítésére, továbbá igény szerint megszervezi az ellátottak napközbeni étkeztetését.
(2) Rendkívül indokolt esetben nappali ellátás olyan fogyatékos személyek részére is biztosítható, akire nézve szülõje vagy más hozzátartozója gyermekgondozási segélyben, gyermeknevelési támogatásban vagy ápolási díjban részesül.
(3) A fenntartó a 92/B. § (1) bekezdésének c) pontja szerinti szakmai programban meghatározhatja, hogy az intézmény az (1) bekezdésben meghatározottak közül melyik ellátotti csoportokat látja el. Ez a rendelkezés nem érinti a 86. § (2) bekezdésének b)-e) pontja szerinti önkormányzatok ellátási kötelezettségét.
III. cím
Szakosított ellátási formák
66. § (1) Ha az életkoruk, egészségi állapotuk, valamint szociális helyzetük miatt a rászorult személyekrõl az alapszolgáltatások keretében nem lehet gondoskodni, a rászorultakat állapotuknak és helyzetüknek megfelelõ szakosított ellátási formában kell gondozni.
(2) A szakosított ellátási formákat igénybe vevõ személyek ellátásáról, az állapotuk változásáról, valamint a részükre biztosított gondozási, terápiás, valamint ápolási, illetve egyéb szolgáltatások tartalmáról - a külön jogszabályban meghatározott tartalommal - gondozási tervet kell készíteni.
(3)-(5)
Ápolást, gondozást nyújtó intézmények
67. § (1) Az önmaguk ellátására nem, vagy csak folyamatos segítséggel képes személyek napi legalább háromszori étkeztetésérõl, szükség szerint ruházattal, illetve textíliával való ellátásáról, mentális gondozásáról, a külön jogszabályban meghatározott egészségügyi ellátásáról, valamint lakhatásáról (a továbbiakban: teljes körû ellátás) az ápolást, gondozást nyújtó intézményben kell gondoskodni, feltéve, hogy ellátásuk más módon nem oldható meg.
(2) Ápolást, gondozást nyújtó intézmény az idõsek otthona, a pszichiátriai betegek otthona, a szenvedélybetegek otthona, a fogyatékos személyek otthona, valamint a hajléktalanok otthona.
68. § (1) Az idõsek otthonában elsõsorban azoknak a nyugdíjkorhatárt betöltött személyeknek (a továbbiakban: idõskorúak) ápolását, gondozását végzik, akiknek egészségi állapota rendszeres gyógyintézeti kezelést nem igényel.
(2) Az idõsek otthonába az a 18. életévét betöltött személy is felvehetõ, aki betegsége miatt nem tud önmagáról gondoskodni.
(3) Ha az (1) és (2) bekezdésben említett személy pszichiátriai vagy szenvedélybetegségben szenved, ellátásáról más intézmény keretében kell elkülönítetten gondoskodni.
(4) Ha az idõsek otthona ellátását igénybe vevõ személy esetében demencia körébe tartozó kórkép került megállapításra, ellátásáról az intézményen belül intenzív gondozást biztosító részleg vagy gondozási csoport kialakításával, különállóan kell gondoskodni. Külön jogszabály határozza meg azon ellátottak körét, akik az egészségi állapot súlyosságából adódóan speciális ellátást igényelnek.
69. § (1) A fogyatékos személyek otthonába az a fogyatékos személy vehetõ fel, akinek oktatására, képzésére, foglalkoztatására, valamint gondozására csak intézményi keretek között van lehetõség.
(2) Enyhe értelmi fogyatékos kiskorú csak kivételes esetben helyezhetõ el a fogyatékos személyek otthonában.
70. § (1) A fogyatékos személyek otthonában elkülönítetten kell megszervezni a kiskorúak és a felnõttek, valamint az enyhe értelmi fogyatékos személyek és a középsúlyos, illetve súlyos értelmi fogyatékos személyek ellátását.
(2) A fogyatékos gyermekek esetében az ápolással, gondozással párhuzamosan - a külön jogszabályban foglaltak szerint - biztosítani kell a korai fejlesztést és gondozást, ötéves kortól a fejlesztõ felkészítést, valamint az iskolai tanulmányok folytatásának segítését.
(3) A nagykorú fogyatékos személy intézményi ellátását úgy kell megszervezni, hogy számára az állapotának megfelelõ önállóság, döntési lehetõség biztosított legyen. A fogyatékos személy részére biztosítani kell - a fogyatékosságának megfelelõ - szinten tartó, képességfejlesztõ, munkajellegû foglalkoztatást, továbbá sport- és szabadidõs tevékenység végzését is.
(4) A fogyatékos személyek otthonában elkülönítetten rehabilitációs részleg is mûködtethetõ, feltéve, hogy az a külön jogszabályban meghatározott tárgyi és személyi feltételeknek egyébként megfelel.
71. § (1) A pszichiátriai betegek otthonába az a krónikus pszichiátriai beteg vehetõ fel, aki az ellátás igénybevételének idõpontjában nem veszélyeztetõ állapotú, akut gyógyintézeti kezelést nem igényel, és egészségi állapota, valamint szociális helyzete miatt önmaga ellátására segítséggel sem képes.
(2) Azon ellátást igénylõ, akinek a kezelõorvos által meghatározott alapbetegsége
a) idõskori vagy egyéb szellemi leépülés,
b) súlyos antiszociális, közösségi együttélésre képtelen személyiségzavar,
c) szenvedélybetegség,
csak abban az esetben vehetõ fel a pszichiátriai betegek otthonába, ha az intézmény az alapbetegségével összefüggésben is szolgáltatást képes nyújtani számára.
(3) A pszichiátriai betegek otthonába történõ felvételhez a területileg illetékes pszichiátriai gondozó szakorvosának, illetve - amennyiben az ellátás igénylése idõpontjában kórházi kezelésben részesül - a fekvõbeteg-gyógyintézet pszichiátriai osztálya vezetõjének - az intézménybe történõ felvételt megelõzõ - három hónapnál nem régebbi szakvéleménye szükséges.
(4) Amennyiben az ellátást igénybe vevõnek egészségi állapota miatt sürgõsségi gyógykezelésre van szüksége [1997. évi CLIV. tv. 196. § b) pont, 199. §], úgy az intézmény orvosa az arra illetékes egészségügyi szolgáltatónál kezdeményezi az ellátott pszichiátriai egészségügyi ellátását.
71/A. § (1) A szenvedélybetegek otthonában annak a személynek az ápolását, gondozását végzik, aki szomatikus és mentális állapotát stabilizáló, illetve javító kezelést igényel, önálló életvitelre idõlegesen nem képes, de - a külön jogszabályban meghatározott - kötelezõ intézeti gyógykezelésre nem szorul.
(2) A szenvedélybetegek otthonába történõ elhelyezéshez a területileg illetékes fekvõbeteg-gyógyintézet pszichiátriai osztályának vagy pszichiátriai gondozó addiktológusának, ennek hiányában a területileg illetékes pszichiátriai osztály vagy pszichiátriai gondozó pszichiáter szakorvosának - intézménybe történõ felvételt megelõzõ -, három hónapnál nem régebbi szakvéleménye szükséges.
71/B. § A hajléktalanok otthonában olyan hajléktalan személy gondozását kell biztosítani, akinek az ellátása átmeneti szálláshelyen, rehabilitációs intézményben nem biztosítható és kora, egészségi állapota miatt tartós ápolást, gondozást igényel.
Rehabilitációs intézmények
72. § (1) A rehabilitációs intézmény a bentlakók önálló életvezetési képességének kialakítását, illetve helyreállítását szolgálja.
(2) Rehabilitációs intézmény
a) a pszichiátriai betegek,
b) a szenvedélybetegek,
c) a fogyatékos személyek,
d) a hajléktalan személyek
rehabilitációs intézménye.
73. § (1) Pszichiátriai betegek, illetve szenvedélybetegek rehabilitációs intézményében azt a 18. életévét betöltött pszichiátriai beteget, illetve 16. életévét betöltött szenvedélybeteget kell ellátni, aki rendszeres vagy akut gyógyintézeti kezelésre nem szorul és utógondozására nincs más mód.
(2) A pszichiátriai, illetve szenvedélybetegek rehabilitációs intézményében a gondozottak részére képzési, munka jellegû vagy terápiás foglalkoztatást kell szervezni és elõ kell készíteni a családi és lakóhelyi környezetükbe történõ visszatérésüket.
74. § (1) A fogyatékosok rehabilitációs intézménye azoknak a fogyatékos, valamint mozgás-, illetõleg látássérült személyeknek az elhelyezését szolgálja, akiknek oktatása, képzése, átképzése és rehabilitációs célú foglalkoztatása csak intézményi keretek között valósítható meg.
(2) A fogyatékosok rehabilitációs intézménye elõkészíti az ott élõk családi és lakóhelyi környezetbe történõ visszatérését, valamint megszervezi az intézményi ellátás megszûnését követõ utógondozást.
74/A. § A hajléktalanok rehabilitációs intézménye annak az aktív korú, munkaképes hajléktalan személynek az elhelyezését szolgálja, akinek szociális ellátása ily módon indokolt, és aki önként vállalja a rehabilitációs célú segítõprogramokban való részvételt.
75-79/A. §
Átmeneti elhelyezést nyújtó intézmények
80. § (1) Az átmeneti elhelyezést nyújtó intézmények - a hajléktalanok éjjeli menedékhelye és átmeneti szállása kivételével - ideiglenes jelleggel legfeljebb egyévi idõtartamra teljes körû ellátást biztosítanak.
(2) Az átmeneti elhelyezés különös méltánylást érdemlõ esetben az intézmény orvosa szakvéleményének figyelembevételével egy alkalommal, egy évvel meghosszabbítható.
(3) Az átmeneti elhelyezést nyújtó intézmények típusai:
a) idõskorúak gondozóháza;
b) fogyatékos személyek gondozóháza;
c) pszichiátriai betegek átmeneti otthona;
d) szenvedélybetegek átmeneti otthona;
e) éjjeli menedékhely;
f) hajléktalan személyek átmeneti szállása.
81. §
82. § Az idõsek gondozóházába azok az idõskorúak, valamint azok a 18. életévüket betöltött beteg személyek vehetõk fel, akik önmagukról betegségük miatt vagy más okból otthonukban idõlegesen nem képesek gondoskodni.
83. § A fogyatékosok gondozóházában azok a fogyatékos személyek helyezhetõk el, akiknek ellátása családjukban nem biztosított, vagy az átmeneti elhelyezést a család tehermentesítése teszi indokolttá.
83/A. § A pszichiátriai betegek átmeneti otthonában az a pszichiátriai beteg helyezhetõ el, akinek ellátása átmenetileg más intézményben vagy a családjában nem oldható meg, viszont tartós bentlakásos intézményi elhelyezése vagy fekvõbeteg-gyógyintézeti kezelése nem indokolt.
83/B. § A szenvedélybetegek átmeneti otthonában az a személy helyezhetõ el, akinél szakorvosi (addiktológus, pszichiáter) szakvélemény alapján szenvedélybetegség került megállapításra, és ellátása átmeneti jelleggel családjában vagy lakókörnyezetében nem oldható meg.
84. § (1) Az éjjeli menedékhely az önellátásra és a közösségi együttélés szabályainak betartására képes hajléktalan személyek éjszakai pihenését, valamint krízishelyzetben éjszakai szállás biztosítását lehetõvé tevõ szolgáltatás.
(2) A hajléktalan személyek átmeneti szállása azoknak a hajléktalan személyeknek az elhelyezését biztosítja, akik az életvitelszerû szálláshasználat és a szociális munka segítségével képesek az önellátásra.
(3)
85. §
Lakóotthonok
85/A. § (1) A lakóotthon olyan nyolc-tizenkettõ, a külön jogszabályban meghatározott esetben tizennégy pszichiátriai beteget vagy fogyatékos személyt - ideértve az autista személyeket is -, illetõleg szenvedélybeteget befogadó intézmény, amely az ellátást igénybevevõ részére életkorának, egészségi állapotának és önellátása mértékének megfelelõ ellátást biztosít.
(2) A lakóotthonok típusai a következõk:
a) fogyatékos személyek lakóotthona;
b) pszichiátriai betegek lakóotthona;
c) szenvedélybetegek lakóotthona.
(3) A lakóotthoni ellátás formái:
a) fogyatékos személyek lakóotthona esetében,
aa) rehabilitációs célú lakóotthon,
ab) ápoló-gondozó célú lakóotthon;
b) pszichiátriai, illetve szenvedélybetegek lakóotthona esetében rehabilitációs célú lakóotthon.
(4) A rehabilitációs célú lakóotthonba az a személy helyezhetõ el,
a) aki intézményi elhelyezés során felülvizsgálatban részt vett, és a felülvizsgálat eredménye, illetve a gondozási terv és egyéni fejlesztés alapján lakóotthoni elhelyezése az önálló életvitel megteremtése érdekében indokolt;
b) aki családban él és képességei fejlesztése, valamint ellátása lakóotthoni keretek között biztosítható és rehabilitációja családjában nem oldható meg;
c) az a)-b) pontban meghatározottakon túl önellátásra legalább részben képes;
d) lakóotthonba kerülése idõpontjában a tizenhatodik életévét már betöltötte, de a reá irányadó öregségi nyugdíjkorhatárt még nem.
(5) A fogyatékos személyek ápoló-gondozó célú lakóotthonába - intézménybõl történõ elhelyezés esetén a felülvizsgálat és az egyéni fejlesztés eredményeire figyelemmel - a fogyatékosság jellegétõl és súlyosságától függetlenül helyezhetõ el fogyatékos személy, figyelemmel a (4) bekezdés b)-d) pontjában meghatározott rendelkezésre.
(6) A lakóotthonban elhelyezett személy részére - szükség szerint - étkezést, ruházattal, illetve textíliával való ellátást, mentális gondozást, a külön jogszabályban meghatározott egészségügyi ellátást, valamint az önálló életvitelhez szükséges feltételeket kell biztosítani.
Az egyes intézményi szolgáltatások integrált szervezeti formában történõ megszervezése
85/B. § (1) Az e törvényben meghatározott intézménytípusok által biztosított szolgáltatás megszervezhetõ önálló, illetve integrált szervezeti formában.
(2) A szervezeti integráció megvalósulhat több ellátási típus egy intézmény keretein belül történõ biztosításával, illetve alap-, nappali, bentlakásos intézményi formák egymásra épülésével.
(3)-(5)
85/C. § (1) Bentlakásos intézményi szolgáltatás megszervezése az alábbi formákban történhet:
a) egy ellátotti csoport részére azonos gondozási feladatok ellátása (tiszta profilú intézmény),
b) több intézménytípus szolgáltatásainak biztosítása részleg kialakításával (részlegek),
c) több intézménytípus egy bentlakásos intézményben történõ megszervezése, kialakítása (vegyes profilú intézmény),
d) több intézménytípus különálló szervezeti egységekben történõ megszervezése (integrált intézmény).
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézményen belül - külön jogszabályban meghatározott feltételek szerint - intenzív gondozást biztosító részleg is kialakítható.
(3) Átmeneti elhelyezést, illetve nappali ellátást biztosító intézmények esetében több ellátotti csoport részére nyújtható szolgáltatás, amennyiben az intézményben az ilyen ellátás szakmai feltételei biztosítottak.
(4) Az (1) bekezdés b)-d) pontjaiban meghatározott esetekben - külön jogszabályban meghatározottak szerint - a tárgyi-személyi feltételek tekintetében speciális feltételek állapíthatók meg, azonban az egyes intézménytípusoknak vagy részlegeknek külön-külön meg kell felelniük az
a) egy fõre jutó lakóterület nagyságára,
b) egy lakószobában elhelyezhetõ személyek számára,
c) egyéb szakdolgozói munkakör létszámnormáira
vonatkozó elõírásoknak.
(5) A megyei, fõvárosi önkormányzat a megye, fõváros területén ellátandó, intézményi keretek között gondozható, de speciális egyéni ellátást igénylõ személyek részére - így különösen akik súlyos pszichés vagy disszociális tüneteket, magatartászavart mutatnak - külön-külön egyes ellátotti csoportok szerint - ide nem értve az idõskorúakat - speciális intézményt alakít ki, amely az egyes ellátotti csoportok vonatkozásában legfeljebb húsz fõ elhelyezését biztosítja.
IV. cím
A személyes gondoskodás megszervezésére köteles szervek
86. § (1) A települési önkormányzat köteles biztosítani
a) szociális információs szolgáltatást,
b) étkeztetést,
c) házi segítségnyújtást,
d) állandó lakosainak számától függõen a (2) bekezdés szerinti szociális szolgáltatásokat,
e) az a)-d) pontban nem említett szociális szolgáltatásokhoz - különös tekintettel a családsegítéshez - való hozzáférést.
(2) Az a települési önkormányzat, amelyiknek területén
a) kétezer fõnél több állandó lakos él, családsegítést,
b) háromezer fõnél több állandó lakos él, az a) pont szerinti alapszolgáltatást, valamint nappali ellátást,
c) tízezer fõnél több állandó lakos él, az a)-b) pont szerinti alapszolgáltatásokat, valamint támogató szolgáltatást, jelzõrendszeres házi segítségnyújtást, közösségi ellátásokat és az idõsek átmeneti elhelyezését,
d) harmincezernél több állandó lakos él, az a)-c) pont szerinti szociális szolgáltatásokat és az átmeneti elhelyezési formákat,
e) ötvenezernél több állandó lakos él, az a)-d) pont szerinti szociális szolgáltatásokat és az utcai szociális munkát köteles biztosítani.
(3) A települési önkormányzatok az (1)-(2) bekezdés szerinti szociális szolgáltatásokat társulás útján is biztosíthatják.
(4) A fõvárosi kerületi önkormányzat köteles biztosítani az (1) bekezdés és a (2) bekezdés a)-e) pontja szerinti szociális szolgáltatásokat, a 88. § (2) bekezdésében foglaltak figyelembevételével.
87. §
88. § (1) A megyei és a fõvárosi önkormányzat (a továbbiakban: megyei önkormányzat) gondoskodik
a) azoknak a szakosított ellátásoknak a megszervezésérõl, amelyek biztosítására e törvény alapján a települési önkormányzat nem köteles;
b) a szakosított szociális szolgáltatások területi összehangolásáról;
c) a módszertani feladatok ellátásáról.
(2) A fõvárosban - ha a fõvárosi önkormányzat és a kerületi önkormányzat másként nem állapodik meg - a fõvárosi önkormányzat gondoskodik a hajléktalanok éjjeli menedékhelyének és átmeneti szállásának megszervezésérõl és fenntartásáról.
(3) A megyei önkormányzat a külön jogszabályban meghatározott szakmai követelmények figyelembevételével - az ifjúsági, családügyi, szociális és esélyegyenlõségi miniszter hozzájárulásával - az általa vagy a megye, fõváros területén lévõ települési önkormányzat által fenntartott ápolást-gondozást nyújtó vagy rehabilitációs intézmények közül módszertani feladatokat ellátó intézményt jelöl ki. A kijelölés 5 évi idõtartamra szól, amelynek elteltét követõen az intézmény ismételten kijelölhetõ. A kijelölt módszertani intézmény vezetõjének megbízásához, illetve megbízásának visszavonásához az Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlõségi Minisztérium egyetértése szükséges.
(4) A megyei, fõvárosi módszertani intézmény feladata a megyei, fõvárosi önkormányzat által fenntartott, illetve területén lévõ helyi önkormányzat által mûködtetett, továbbá a megye, fõváros területén székhellyel rendelkezõ nem állami fenntartású szociális intézmény szakmai munkájának segítése, a szociális intézmény szakmai ellenõrzésében való részvétel a külön jogszabályban meghatározottak szerint.
(5) A legalább harminc szociális intézményt mûködtetõ egyházi fenntartó - a külön jogszabályban meghatározott szakmai követelmények figyelembevételével - az ifjúsági, családügyi, szociális és esélyegyenlõségi miniszter elõzetes véleményének kikérésével egy módszertani intézményt jelölhet ki. A kijelölés öt évi idõtartamra szól, amelynek elteltét követõen az intézmény ismételten kijelölhetõ. Amennyiben az egyházi fenntartó a fentiekben meghatározott számú intézményt nem mûködtet, a módszertani intézményt csak az ifjúsági, családügyi, szociális és esélyegyenlõségi miniszterrel kötött megállapodás alapján jelölheti ki. E rendelkezés tekintetében az egyes egyházak jogi személyiséggel rendelkezõ szervezeti egységeit egyházanként egy fenntartónak kell tekinteni.
(6) Az egyházi módszertani intézmény átvállalhatja azzal a nem állami intézménnyel kapcsolatos módszertani feladatokat, amely az adott felekezet szellemében és vallási gyakorlata szerint mûködik, erre szabályzatában kötelezettséget vállal és azt az illetékes egyházi hatóság elismeri. A feladatellátásról megállapodást kell kötni, melyet az egyházi módszertani intézmény megküld a nem állami intézmény székhelye vagy telephelye szerint illetékes közigazgatási hivatalnak tájékoztatás céljából.
88/A. § (1) A szociális ágazat irányításáért felelõs miniszter pályázat útján országos vagy regionális hatáskörrel módszertani feladatokat ellátó szervezetet jelöl ki a szociális szolgáltatást végzõ szervezetek közül. A kijelölés öt évre szól, amelynek leteltét követõen új pályázat kiírására kerül sor. Módszertani feladatok ellátására az a jogi személyiséggel rendelkezõ, a külön jogszabályban meghatározott szakmai követelményeknek megfelelõ szervezet jelölhetõ ki, amely
a) alaptevékenységeként szociális szolgáltatást nyújt, vagy
b) szociális szolgáltatással összefüggõ kutató, fejlesztõ vagy képzõ tevékenységet végez, feltéve, hogy szociális szolgáltatást nyújtó szervezeti háttérrel is rendelkezik.
(2) Az (1) bekezdés szerinti módszertani intézmény a személyes gondoskodás körébe tartozó ellátások szervezésének és mûködtetésének hatékonyabbá tétele érdekében közremûködik az új ellátási formák és gondozási módszerek bevezetésének kidolgozásában és megvalósításában.
(3) A megyei, fõvárosi továbbá a regionális és az országos módszertani intézmények ágazati irányítását és szakmai felügyeletét az Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlõségi Minisztérium látja el.
(4) A Nemzeti Család- és Szociálpolitikai Intézet továbbképzõ, tudományos és módszertani intézet. Az intézet módszertani tevékenységet végez és ellátja a szociális szolgáltatásokkal kapcsolatos tudományos kutatások, nemzetközi kapcsolatok, valamint a külön jogszabály által tevékenységi körébe utalt egyéb speciális feladatok és szolgáltatások biztosítását.
(5) A Nemzeti Család- és Szociálpolitikai Intézet - külön jogszabályban meghatározottak szerint - országos jegyzéket vezet a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézményekrõl, szolgáltatókról.
89. § (1) A 87. §-ban meghatározott önkormányzatok ellátási kötelezettsége a település lakosságára, valamint a településen életvitelszerûen tartózkodó hajléktalanokra terjed ki, kivéve, ha az intézményt intézményfenntartó társulás keretében más önkormányzattal közösen tartják fenn, vagy az intézménnyel nem rendelkezõ önkormányzattal kötött szerzõdésben a fenntartó az ellátást más önkormányzat lakosaira kiterjedõen is vállalta.
(2) Ha az (1) bekezdésben foglaltak szerint az intézmény ellátási területe a fenntartó önkormányzat illetékességi területét meghaladja, az intézmény keretében nyújtott szolgáltatásokat - eltérõ megállapodás hiányában - valamennyi beutalt részére azonos feltételekkel kell biztosítani.
(3) A (2) bekezdést kell alkalmazni az intézményi ellátás megszüntetése esetén is.
90. § (1) A megyei önkormányzat által fenntartott szakosított ellátást nyújtó intézmények ellátási területe az egész megyére kiterjed.
(2) A megyei jogú város saját területén köteles az alapszolgáltatási és az átmeneti elhelyezést nyújtó ellátási feladatokat megszervezni, valamint a megyei önkormányzat ellátási kötelezettsége körébe tartozó feladatok közül az idõsellátás, továbbá - elõzetes igényfelmérésre alapozva - a lakossági szükségletek alapján meghatározott legalább két további intézménytípus feladatait biztosítani. A megyei önkormányzat azonban - szükség esetén - a megyei jogú város lakosainak ellátását erre hivatkozva nem tagadhatja meg.
(3) Az ellátási kötelezettséggel nem rendelkezõ önkormányzat a szolgáltatása megszervezéséhez kapcsolódóan helyi rendeletében meghatározhatja, hogy csak saját települése lakosai részére biztosítja az ellátást. Az intézményt fenntartó önkormányzat az intézménnyel nem rendelkezõ önkormányzat kérése alapján a település lakosainak ellátását nem tagadhatja meg, ha e törvény hatálybalépésekor már az ellátást biztosította a másik település lakosai számára.
(4) Az ellátási kötelezettséggel nem rendelkezõ önkormányzat megállapodás alapján más települések lakosainak intézményi elhelyezésérõl is gondoskodhat. Ebben az esetben az önkormányzatok közötti megállapodásban rögzíteni kell az intézményi elhelyezés feltételeire vonatkozó szabályokat, különös tekintettel a más településrõl elhelyezett személyek után fizetendõ hozzájárulás mértékére.
90/A. § A megyei, fõvárosi közigazgatási hivatal az e törvényben meghatározott önkormányzati ellátási kötelezettségek teljesítését folyamatosan figyelemmel kíséri. Amennyiben az önkormányzat ellátási kötelezettségébõl adódó feladatainak, különösen fenntartói feladatának, illetve a szolgáltatástervezési koncepció elkészítésének nem tesz eleget, felszólítja az önkormányzatot megfelelõ határidõ kitûzésével a feladat teljesítésére.
91. § (1) A személyes gondoskodás biztosítására kötelezettek feladataikat maguk, vagy az e törvényben foglaltak szerint más szervekkel, személyekkel történt szerzõdéskötés útján is elláthatják.
(2)
92. § (1) A helyi önkormányzat a személyes gondoskodást nyújtó ellátásokról, azok igénybevételérõl, valamint a fizetendõ térítési díjakról rendeletet alkot.
(2) Ha törvény másként nem rendelkezik, a helyi önkormányzat az (1) bekezdés szerinti rendeletben szabályozza
a) az önkormányzat által biztosított személyes gondoskodás formáit;
b) az önkormányzat által biztosított ellátás igénybevételére irányuló kérelem benyújtásának módját;
c) azt, hogy az intézményvezetõ milyen esetekben köteles külön eljárás nélkül ellátást nyújtani;
d) azt, hogy külön eljárás keretében milyen esetekben biztosítható ellátás;
e) az ellátás megszüntetésének eseteit és módjait;
f) a személyes gondoskodásért fizetendõ térítési díjak mértékét, a fizetésre kötelezettek körét, a térítési díj csökkentésének, illetve elengedésének eseteit és módjait;
g) az intézményvezetõ és az ellátást igénybe vevõ között kötendõ megállapodással összefüggõ kérdéseket.
(3) A legalább kétezer lakosú települési önkormányzat, illetve a megyei önkormányzat a településen, illetve a megyében, fõvárosban élõ szociálisan rászorult személyek részére biztosítandó szolgáltatási feladatok meghatározása érdekében szolgáltatástervezési koncepciót készít. Amennyiben a települések egyes szociális feladataikat társulás keretében látják el, e szolgáltatások tekintetében a szolgáltatástervezési koncepciót a társulás készíti el. A szolgáltatástervezési koncepció tartalmát a helyi önkormányzat, illetve a társulás kétévente felülvizsgálja és aktualizálja.
(4) A koncepció tartalmazza különösen
a) a lakosságszám alakulását, a korösszetételt, a szolgáltatások iránti igényeket,
b) az ellátási kötelezettség teljesítésének helyzetét, az ütemtervet a szolgáltatások biztosításáról,
c) a szolgáltatások mûködtetési, finanszírozási, fejlesztési feladatait, az esetleges együttmûködés kereteit,
d) az egyes ellátotti csoportok (idõsek, fogyatékos személyek, hajléktalan személyek, pszichiátriai betegek, szenvedélybetegek) sajátosságaihoz kapcsolódóan a speciális ellátási formák, szolgáltatások biztosításának szükségességét.
(5) A települési önkormányzat által készített koncepciónak illeszkednie kell a társulás és a megyei, fõvárosi önkormányzat által készített koncepcióhoz. A társulás által készített koncepciónak illeszkednie kell a megyei, fõvárosi önkormányzat által készített koncepcióhoz.
(6) A megyei, fõvárosi önkormányzat koncepciója - a (4) bekezdésben foglaltakon túl - tartalmazza különösen
a) az általa fenntartott intézményrendszer struktúráját, szerkezetét, legfontosabb jellemzõit,
b) a szakosított ellátások iránti igények alakulását, a várakozók számát, korösszetételét, legfontosabb szociális jellemzõit,
c) az intézményrendszer korszerûsítésének irányait,
d) a módszertani feladatok ellátására vonatkozó koncepciót.
(7) A szolgáltatástervezési koncepciót a helyi önkormányzat az elfogadást megelõzõen véleményezteti az intézményvezetõkkel, a kisebbségi önkormányzat(ok)kal, továbbá a települési önkormányzat és a társulás a Szociálpolitikai Tanács területi szervével, a megyei, fõvárosi önkormányzat a Szociálpolitikai Tanács országos szervével. A koncepció végleges változatának elfogadása során a kialakított véleményeket az önkormányzat lehetõség szerint figyelembe veszi.
(8) A települési önkormányzat és a társulás szolgáltatástervezési koncepcióját a megyei, fõvárosi önkormányzat elõzetesen véleményezi. A megyei, fõvárosi önkormányzat és a megyei jogú város a szolgáltatástervezési koncepciót a saját területére készíti el, amelyet az egyeztetõ bizottság is megtárgyal. A megyei, fõvárosi önkormányzat a szolgáltatástervezési koncepcióját véleményezteti a mûködési területén lévõ - szolgáltatástervezési koncepciót készítõ - települési önkormányzattal és a szociális szolgáltatási feladatot ellátó társulással.
(9) Amennyiben a települési önkormányzat, a társulás és a megyei jogú város által készített szolgáltatástervezési koncepció tervezete nincs összhangban a megyei, fõvárosi koncepcióval, egyeztetést kell tartani a tervek közös irányainak meghatározásáról.
(10) A megyei, megyei jogú városi önkormányzat a jóváhagyott szolgáltatástervezési koncepciót megküldi az Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlõségi Minisztériumnak.
V. cím
A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény fenntartójának feladat- és jogköre
92/A. § (1)-(2)
(3) A fenntartó köteles biztosítani a szociális intézmény folyamatos mûködésének feltételeit, amelyhez az állam szociális szakmai programok meghirdetésével nyújt segítséget a 131. § szerint.
(4)
92/B. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény állami fenntartója
a) meghatározza az intézményi térítési díjat;
b) ellenõrzi az intézmény mûködésének törvényességét;
c) jóváhagyja az intézmény szervezeti és mûködési szabályzatát, szakmai programját, valamint a szakosított ellátást nyújtó intézmény esetében a házirendet;
d) ellenõrzi és évente egy alkalommal értékeli a szakmai munka eredményességét;
e) gondoskodik a szakemberek képzésérõl, továbbképzésérõl;
f) az intézmény vezetõje tekintetében gyakorolja a munkáltatói jogokat;
g) gondoskodik az érdekképviseleti fórum megalakításáról;
h) kikéri az ellátottak országos érdek-képviseleti szervezete területileg illetékes szervének véleményét az intézmény mûködését érintõ lényeges döntés meghozatala elõtt. Lényeges döntéshozatalnak minõsül különösen az intézmény megszüntetése, az intézményi típus, forma megváltoztatása;
i) szolgáltatástervezési koncepciót készít az általa mûködtetett szociális szolgáltatások és intézmények vonatkozásában.
(2) Az állami fenntartó a szervezeti és mûködési szabályzat, a házirend, valamint a szakmai program jóváhagyását megtagadja, ha az nem felel meg az e törvényben, valamint a külön jogszabályban elõírt feltételeknek.
(3) Az állami fenntartó ha az intézmény mûködésének ellenõrzése során jogszabálysértést állapít meg, intézkedik annak megszüntetésérõl.
92/C. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény egyházi, illetve nem állami fenntartója a 92/B. § (1) bekezdésének a), e), f) és h) pontjaiban meghatározott feladatokon túl
a) gondoskodik az intézmény szervezeti és mûködési szabályzatának, szakmai programjának, szakosított ellátást nyújtó intézmény esetében házirendjének elkészítésérõl,
b) biztosítja az intézmény gazdálkodásának és mûködésének törvényességét.
(2) A tartós bentlakásos szociális intézmény egyházi és nem állami fenntartója az intézmény mûködõképességének biztosítására - a (3) bekezdésben meghatározott fenntartó kivételével - a (4) bekezdésben meghatározott mértékû összeget köteles elkülönített bankszámlán elhelyezni.
(3) Nem kell pénzeszközt elkülöníteni annak az egyházi és nem állami fenntartónak, illetve ezek jogi személyiséggel rendelkezõ szervezeti egységeinek, amelyek a tárgyévet megelõzõ évben - ide nem értve a normatív állami hozzájárulást, valamint a fejlesztési, beruházási célra kapott támogatást - az éves költségvetési törvényben meghatározott mértékû támogatásban részesültek. Az elkülönítés alól mentesülõ fenntartó írásban garanciát vállal az intézmény mûködõképességének biztosítására. E rendelkezés tekintetében az egyes egyházak jogi személyiséggel rendelkezõ szervezeti egységeit egyházanként egy fenntartónak kell tekinteni.
(4) Az elkülönítésre kötelezett fenntartó az éves normatív állami hozzájárulás tíz százalékát kitevõ összeget köteles elkülönített bankszámlán elhelyezni.
(5) Ha a tartós bentlakást nyújtó egyházi és nem állami fenntartású intézmény ellenõrzése során megállapításra kerül, hogy az intézmény fenntartója nem tesz eleget az intézmény mûködésére vonatkozó jogszabályi követelményeknek, az intézmény mûködési engedélyét kiadó megyei (fõvárosi) közigazgatási hivatal intézkedik a normatív állami hozzájárulás visszatartása iránt. A visszatartás mértéke, ha a nem állami és egyházi fenntartó
a) az elkülönített pénzösszeg külön bankszámlára elhelyezését elmulasztja az éves normatív támogatás tíz százaléka,
b) az egyszeri hozzájárulásnak az Szt. 117/B. §-ában meghatározott mértékû elkülönítésére, felhasználására vonatkozó kötelezettségének nem tesz eleget, az éves normatív állami hozzájárulás tíz százaléka,
c) az intézmény alapfeladataiban történõ változást - mely új mûködési engedélyeztetési eljárást tesz szükségessé - nem jelzi a mûködést engedélyezõ hatóság felé, az éves normatív állami hozzájárulás nyolc százaléka,
d) nem biztosítja a kötelezõ gyógyszerkészletet vagy gyógyászati segédeszközt, az éves normatív állami hozzájárulás nyolc százaléka.
(6) Amennyiben a mûködést engedélyezõ hatóság több - az (5) bekezdésben megjelölt - jogszabálysértõ körülményt észlel, a normatív állami hozzájárulás visszatartásának mértéke legfeljebb az éves normatív állami hozzájárulás 15 százaléka.
(7) A visszatartott normatív állami hozzájárulás akkor illeti meg az egyházi és a nem állami fenntartót, ha a visszatartásra okot adó körülményt megszünteti.
VI. cím
A mûködési nyilvántartás
92/D. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális, gyermekjóléti és gyermekvédelmi tevékenységet végzõ, valamint a javítóintézetben szakmai munkakörben dolgozó és a képesítési elõírásoknak megfelelõ szakképesítéssel rendelkezõ személy (a továbbiakban: személyes gondoskodást végzõ személy) a külön jogszabályban meghatározottak szerint szakmai továbbképzésben vesz részt.
(2) A továbbképzést sikeresen befejezõ, személyes gondoskodást végzõ személyt anyagi elismerésben kell részesíteni. Az anyagi elismerés legkisebb összege a továbbképzésen részt vett személy egyhavi illetményével megegyezõ összeg. Az anyagi elismerést a továbbképzési kötelezettség teljesítését igazoló dokumentumok bemutatását követõ év elsõ negyedévében kell kifizetni.
(3) Azt a személyes gondoskodást végzõ személyt, aki szociális szakvizsgát tett, az ezt igazoló oklevél bemutatását követõ harmadik hónap elsõ napjától kezdõdõen a szakvizsga figyelembevételével kell besorolni.
(4) Megszüntethetõ - a Munka Törvénykönyvérõl szóló 1992. évi XXII. törvény 89. § (3) bekezdése, illetve a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény 30. §-a (1) bekezdésének d) pontjára hivatkozással - annak a személyes gondoskodást végzõ személynek a munkaviszonya, illetve közalkalmazotti jogviszonya, aki a továbbképzési kötelezettséget a külön jogszabályban meghatározott idõtartam alatt nem teljesíti.
92/E. § (1) A személyes gondoskodást végzõ személy e törvényben meghatározott adatait mûködési nyilvántartásba kell venni.
(2) A mûködési nyilvántartás célja a személyes gondoskodást végzõ személy szakvizsgáztatásának, továbbképzésének megszervezése, valamint a képzési követelmények teljesítésének ellenõrzése.
(3) A szociális személyes gondoskodást végzõ személy esetében a mûködési nyilvántartást (a továbbiakban: szociális nyilvántartás) a Nemzeti Család- és Szociálpolitikai Intézet, a gyermekjóléti, gyermekvédelmi személyes gondoskodást végzõ személy esetében a mûködési nyilvántartást (a továbbiakban: gyermekjóléti nyilvántartás) a Nemzeti Család- és Szociálpolitikai Intézet vezeti.
92/F. § (1) A mûködési nyilvántartás az alábbi adatokat tartalmazza:
a) a személyes gondoskodást végzõ személy neve (leánykori neve), születési helye és ideje, anyja neve;
b) a munkahely megnevezése és címe;
c) a személyes gondoskodást végzõ személy által betöltött munkakör megnevezése, a foglalkoztatás kezdõ idõpontja;
d) a megszerzett szakképesítés megnevezése, az errõl kiállított oklevél, bizonyítvány száma, a kiállítás helye és idõpontja, továbbá a kiállító intézmény megnevezése;
e) a jogszabály által elõírt továbbképzés elvégzésének, illetve szakvizsga letételének adatai.
(2) A szociális, gyermekjóléti, továbbá gyermekvédelmi intézmény (a továbbiakban együtt: munkáltató) bejelenti a mûködési nyilvántartást vezetõ szervnek
a) a személyes gondoskodást végzõ személy foglalkoztatását az (1) bekezdésben megjelölt adatok közlésével, továbbá
b) a nyilvántartásba vett adatokban bekövetkezett változást.
(3) A munkáltató az adatbejelentést a foglalkoztatás megkezdésétõl, illetõleg az adatváltozás idõpontjától számított 30 napon belül teszi meg.
(4) A személyes gondoskodást nem intézményi keretek között végzõ személy adatainak az (1) bekezdés szerinti nyilvántartására a (2) bekezdés rendelkezései irányadók azzal az eltéréssel, hogy a munkáltató bejelentési kötelezettségének a személyes gondoskodást végzõ személy tesz eleget.
92/G. § (1) Törölni kell a nyilvántartásból annak a személynek az adatait, aki
a) elhunyt,
b) foglalkozása gyakorlásától eltiltó jogerõs bírósági határozat hatálya alatt áll.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakon túl törölni kell
a) a szociális nyilvántartásból annak a személynek az adatait, akinek már nem áll fenn munkaviszonya, közalkalmazotti jogviszonya szociális intézménnyel;
b) a gyermekjóléti nyilvántartásból annak a személynek az adatait, akinek már nem áll fenn munkaviszonya, közalkalmazotti jogviszonya gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézménnyel.
92/H. § A mûködési nyilvántartásból adatok a nyilvántartásba vett személy, a munkáltató, valamint a továbbképzést, szakvizsgáztatást szervezõ, továbbá - az adatvédelmi jogszabályok megtartásával - tudományos, statisztikai feldolgozást végzõk részére továbbíthatók.
92/I. § (1) Szociális szakvizsgát az a legalább ötéves szakmai gyakorlattal rendelkezõ személy tehet, aki
a) felsõfokú szociális alapvégzettséggel (szociálpolitikus, szociális munkás, szociálpedagógus, szociális szervezõ) rendelkezik, vagy
b) személyes gondoskodást végez és egyéb felsõfokú végzettséggel rendelkezik, valamint elvégezte a szociális alapismereteket nyújtó tanfolyamot. A tanfolyam elvégzése nem kötelezõ, ha a jelölt a személyes gondoskodás szakterületén legalább tíz éve folyamatosan képesítéshez kötött tevékenységet végez.
(2) A szociális szakvizsgára kötelezettek körét külön jogszabály határozza meg.
Az Országos Szociálpolitikai Szakértõi Névjegyzék
92/J. § Az Országos Szociálpolitikai Szakértõi Névjegyzék tartalmazza azon személyek nevét, szakterületét, lakcímét és munkahelyét, akik részt vehetnek a szociális szakmai programok értékelésében. A névjegyzékbe történõ felvétellel és a szakértõk tevékenységével kapcsolatos részletes szabályokat külön jogszabály határozza meg.
VII. cím
A szociális szolgáltatások engedélyezése
92/K. § (1) Szociális szolgáltatásokat a 4. § (1) bekezdésének m) pontjában meghatározott bármely állami, egyházi és nem állami fenntartó biztosíthat, ha az általa fenntartott szociális szolgáltató, illetve szociális intézmény
a) megfelel az e törvényben és külön jogszabályban meghatározott feltételeknek, és
b) jogerõs mûködési engedéllyel rendelkezik.
(2) A mûködési engedély kiadásáról a fenntartó kérelme alapján
a) szociális szolgáltató esetén a fenntartó székhelye szerint illetékes, külön jogszabályban kijelölt városi, fõvárosi kerületi, illetve külön törvényben meghatározott kistérség székhelye szerinti községi önkormányzat jegyzõje (a továbbiakban: városi jegyzõ),
b) nappali ellátást nyújtó szociális intézmény esetén az intézmény székhelye, illetõleg telephelye szerint illetékes városi jegyzõ,
c) bentlakásos szociális intézmény esetén az intézmény székhelye, illetõleg telephelye szerint illetékes közigazgatási hivatal, 2005. szeptember 1-jétõl a megyei szociális és gyámhivatal
dönt (az a)-c) pontokban foglalt szervek a továbbiakban együtt: mûködést engedélyezõ szerv).
(3) A mûködést engedélyezõ szerv ellenõrzi, hogy a szociális szolgáltató, illetve intézmény mûködése megfelel-e a mûködési engedélyben és a jogszabályokban foglaltaknak.
(4) A mûködést engedélyezõ szerv - külön jogszabályban foglaltak szerint - a mûködési engedélyt visszavonhatja, és kötelezheti a fenntartót a szociális szolgáltatás abbahagyására, ha mûködése nem felel meg a jogszabályokban, illetve a mûködési engedélyben foglaltaknak.
(5) A szociális információs szolgáltatás folytatásához mûködési engedély nem szükséges, de be kell jelenteni a fenntartó székhelye szerint illetékes városi jegyzõnek.
V. Fejezet
Az intézményi jogviszony
I. cím
Általános szabályok
Az ellátás igénybevételének módja
93. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátások igénybevétele önkéntes, az ellátást igénylõ, illetve törvényes képviselõje kérelmére, indítványára történik.
(2) Ha az ellátást igénylõ személy cselekvõképtelen, a kérelmet, illetve indítványt - az érintett személy véleményét lehetõség szerint figyelembe véve - a törvényes képviselõje terjeszti elõ. A korlátozottan cselekvõképes személy a kérelmét, indítványát a törvényes képviselõjének beleegyezésével vagy - ha e tekintetben a bíróság a cselekvõképességét nem korlátozta - önállóan terjesztheti elõ.
(3) Ha a törvényes képviselõ ideiglenes gondnok, intézményi elhelyezésre vonatkozó kérelméhez, indítványához a gyámhivatal elõzetes jóváhagyása szükséges.
94. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézményi jogviszony keletkezését
a) a lakóhely szerint illetékes települési önkormányzat képviselõ-testületének határozata,
b) a bíróság ideiglenes intézkedést tartalmazó végzése,
c) a bírói ítélet,
d) az átmeneti vagy tartós nevelésbe vett gyermek esetében a gyámhivatal határozata (a továbbiakban a)-d) pont alattiak együtt: beutaló határozat),
e) az intézményvezetõ intézkedése,
f) a 94/D. § szerinti esetben a megállapodás
alapozza meg.
(2) Pszichiátriai betegek ellátását biztosító bentlakásos intézményi szolgáltatás bíróság általi kötelezõ elrendelésére abban az esetben kerülhet sor, ha
a) a pszichiátriai beteg további fekvõbeteg-gyógyintézeti kezelést nem igényel, és saját lakóhelyére nem bocsátható vissza, mivel önmaga ellátására nem képes, ellátására alkalmas családtagja nincs, illetve
b) a korábban szociális vagy egészségügyi ellátásban részesült személy esetében tartós bentlakásos intézményi elhelyezés indokolt.
(3) Amennyiben az intézményi elhelyezés soron kívüliséget igényel, a bíróság a külön jogszabályban meghatározott feltételek fennállása esetén soron kívüli elhelyezésrõl is dönthet.
94/A. § (1) Az állami fenntartású intézmény esetén a személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátás iránti kérelemrõl
a) a települési önkormányzat által fenntartott szociális szolgáltató, nappali és átmeneti elhelyezést nyújtó intézmény esetében az intézményvezetõ,
b) a megyei, fõvárosi önkormányzat által fenntartott tartós bentlakásos intézmény esetében, ha a fenntartó önkormányzat képviselõ-testülete eltérõen nem rendelkezik, az intézményvezetõ,
c) a települési önkormányzat - ide nem értve a fõvárosi önkormányzat - által fenntartott tartós bentlakásos intézmény esetében, ha a fenntartó önkormányzat képviselõ-testülete eltérõen nem rendelkezik, az intézményvezetõ,
d) az Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlõségi Minisztérium által fenntartott szociális intézmény esetén az intézményvezetõ
dönt.
(2) Az (1) bekezdés szerinti esetben az intézményvezetõ írásban értesíti döntésérõl az ellátást igénylõt, illetve törvényes képviselõjét.
(3) Ha az ellátást igénylõ, illetve törvényes képviselõje az intézmény vezetõjének a (2) bekezdés szerinti döntését vitatja, az arról szóló értesítés kézhezvételétõl számított nyolc napon belül a fenntartóhoz fordulhat. Ilyen esetben a fenntartó (önkormányzati intézmény esetén az önkormányzat képviselõ-testülete) határozattal dönt a beutalás kérdésérõl.
(4) A tartós bentlakásos intézménybe történõ beutaló határozat tartalmazza
a) az ellátást nyújtó intézmény megjelölését,
b) az intézményi ellátás idõtartamát (határozott vagy határozatlan idejû megjelölését),
c) egyszeri hozzájárulás megfizetésének kötelezettsége esetén a hozzájárulás összegét.
A beutaló határozat egy példányának megküldésével az ellátást nyújtó intézmény vezetõjét is értesíteni kell.
94/B. § (1) Az állami fenntartású intézmény esetén az ellátás igénybevételének megkezdésekor az intézményvezetõ az ellátást igénylõvel, illetve törvényes képviselõjével megállapodást köt, kivéve, ha az ellátás biztosítása a bíróság kötelezõ intézeti elhelyezést kimondó döntésén alapul. Az intézményvezetõ a megállapodást tizenöt napon belül megküldi a fenntartónak.
(2) Az (1) bekezdés szerinti megállapodás tartalmazza
a) az intézményi ellátás idõtartamát (a határozott vagy határozatlan idõtartam megjelölését),
b) az intézmény által nyújtott szolgáltatások formáját, módját, körét,
c) a személyi térítési díj megállapítására, fizetésére vonatkozó szabályokat,
d) egyszeri hozzájárulás megfizetésének kötelezettsége esetén a hozzájárulás összegét, továbbá az annak beszámítására, teljes vagy részleges visszafizetésére vonatkozó szabályokat.
(3) Az átmeneti szállást igénybe vevõ hajléktalan személlyel megállapodást akkor kell kötni, ha az ellátás idõtartama a 30 napot meghaladja.
94/C. § (1) Az intézményvezetõ - a 20/A. §-ban foglaltak szerint - az igények beérkezésének sorrendjében gondoskodik az ellátást igénylõk elhelyezésérõl.
(2) Az intézmény vezetõje az ellátást igénylõ azonnali elhelyezésérõl gondoskodik, ha annak helyzete a soron kívüli elhelyezést indokolja. A soron kívüli elhelyezésre vonatkozó igényt a kérelemben, illetve a beutaló határozatban fel kell tüntetni.
(3) Több soron kívüli elhelyezésre vonatkozó kérelem, illetve beutaló határozat esetén az intézményvezetõ az igény kielégítésének sorrendjérõl az intézmény orvosának és a fenntartó képviselõjének bevonásával dönt.
94/D. § Nem állami fenntartású intézmény esetén a személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátás igénybevételérõl az intézményfenntartó vagy az általa megbízott személy és az ellátást igénylõ, illetve törvényes képviselõje megállapodást köt. A megállapodás a 94/B. § (2) bekezdésben foglaltakon túl tartalmazza még az ellátás
a) kezdetének idõpontját,
b) megszüntetésének módjait.
A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézményekben ellátottak jogai
94/E. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézményi ellátást igénybe vevõ ellátottnak joga van szociális helyzetére, egészségi és mentális állapotára tekintettel a szociális intézmény által biztosított teljes körû ellátásra, valamint egyéni szükségletei, speciális helyzete vagy állapota alapján az egyéni ellátás, szolgáltatás igénybevételére. Az alapszolgáltatásban részesülõ számára az igénybe vett ellátáshoz kapcsolódó, az e törvényben meghatározott általános vagy speciális jogokat is biztosítani kell.
(2) A szociális szolgáltatások biztosítása során az egyenlõ bánásmód követelményét meg kell tartani. Az ellátást igénybe vevõ jövedelmi helyzetét csak a törvényben, illetve törvény felhatalmazása alapján készült kormányrendeletben meghatározott esetekben és feltételek mellett lehet vizsgálni.
(3) Az ellátást igénybe vevõnek joga van az intézmény mûködésével, gazdálkodásával kapcsolatos legfontosabb adatok megismeréséhez. Ennek teljesítése érdekében az intézmény vezetõje évente tájékoztatót készít az intézmény gazdálkodásáról és azt az intézményben jól látható helyen kifüggeszti, illetve szükség esetén szóban ad tájékoztatást az ellátást igénybe vevõ részére. A tájékoztató tartalmazza
a) az intézmény mûködési költségének összesítését,
b) az intézményi térítési díj havi összegét,
c) az egy ellátottra jutó havi önköltség összegét.
(4) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény az általa biztosított szolgáltatást olyan módon végzi, hogy figyelemmel legyen az ellátást igénybe vevõket megilletõ alkotmányos jogok maradéktalan és teljes körû tiszteletben tartására, különös figyelemmel
a) az élethez, emberi méltósághoz,
b) a testi épséghez,
c) a testi-lelki egészséghez
való jogra.
(5) Az ellátást igénybe vevõt megilleti személyes adatainak védelme, valamint a magánéletével kapcsolatos titokvédelem. Az igénybevételi eljárás során különös figyelmet kell fordítani arra, hogy az ellátást igénylõ adataihoz csak az arra jogosult személyek férjenek hozzá. Az intézményvezetõ köteles biztosítani továbbá, hogy az intézményi elhelyezés során az ellátott egészségi állapotával, személyes körülményeivel, jövedelmi viszonyaival kapcsolatos információkról más ellátást igénybe vevõ, valamint arra illetéktelen személy ne szerezhessen tudomást, különös figyelemmel az ellátást igénybe vevõ szociális rászorultságának tényére.
(6) Az intézmény nem korlátozhatja az ellátottat a személyes tulajdonát képezõ tárgyai, illetve mindennapi használati tárgyai használatában, kivéve a házirendben meghatározott azon tárgyak körét, amelyek veszélyt jelenthetnek az intézményben élõk testi épségére. A veszélyeztetõ tárgyak körét, ezen tárgyak birtoklásának feltételeit, illetve ellenõrzését a házirend szabályozza. A korlátozás azonban nem érintheti a mindennapi használati tárgyakat.
(7) Az intézményvezetõnek gondoskodnia kell az ellátást igénybe vevõk intézménybe bevitt vagyontárgyainak, személyes tárgyainak és értékeinek megfelelõ és - szükség esetén - biztonságos elhelyezésérõl. Az intézmény a házirendben szabályozhatja - figyelemmel a raktározási és elhelyezési lehetõségekre -, hogy az egyes ellátást igénybe vevõk milyen nagyságú, illetve milyen mennyiségû, az intézményi élethez szükséges, azzal összefüggõ személyes tárgy intézménybe történõ bevitelére jogosultak. Ezen kívül a vagyon- és értékmegõrzés nem korlátozható arra való hivatkozással, hogy az intézmény nem tud megfelelõ feltételeket kialakítani a megõrzésre. Amennyiben az ellátást igénybe vevõt korlátozzák a személyes tárgyainak bevitelében, errõl az igénybevételhez kapcsolódó megállapodásban is rendelkezni kell.
(8) Ha az ellátást igénybe vevõ vagyontárgya vagy értéktárgya a megõrzés szempontjából speciális feltételeket igényel, az intézmény köteles segítséget nyújtani az ellátást igénybe vevõ részére a megfelelõ elhelyezéshez, illetve annak igénybevételéhez vagy eléréséhez.
(9) Az ellátást igénybe vevõnek joga van az intézményen belüli és intézményen kívüli szabad mozgásra, figyelemmel a saját és társai nyugalmára, biztonságára. Az intézmény házirendje meghatározza az intézménybõl történõ távozás és visszatérés rendjét. Az ellátást igénybe vevõnek az igénybevételi eljárás során részletes és pontos tájékoztatást kell adni az intézményen belüli és az eltávozás esetére kialakított szabályokról.
(10) Az ellátást igénybe vevõnek joga van családi kapcsolatainak fenntartására, rokonok, látogatók fogadására. Az intézményvezetõ a házirendben szabályozott módon rendelkezhet a látogatás rendjérõl, és meg kell határozni azokat az eseteket, amikor a látogatók látogatási idõn kívül is kapcsolatot tarthatnak az ellátást igénybe vevõvel. A látogatók fogadása során figyelemmel kell lenni az intézményben élõ más személyek nyugalmára.
(11) Az intézményvezetõ a házirendben szabályozott módon és esetekben intézkedhet a látogatás rendjét szándékosan és súlyosan megzavaró személyekkel szemben.
(12) Amennyiben az intézményben ellátott személy betegsége miatt ápolásra, gyógykezelésre szorul, ellátása során figyelemmel kell lenni az egészségügyrõl szóló 1997. évi CLIV. törvény (a továbbiakban: Eütv.) betegek jogait szabályozó rendelkezéseire.
(13) Amennyiben az ellátást igénybe vevõ egészségi állapotánál vagy egyéb körülményeinél fogva közvetlenül nem képes az illetékes szervek megkeresésére, az intézményvezetõ segítséget nyújt ebben, illetve értesíti az ellátott törvényes képviselõjét, vagy az ellátottjogi képviselõt az ellátott jogainak gyakorlásához szükséges segítségnyújtás céljából.
(14) Az intézményvezetõ tizenöt napon belül köteles a panasztevõt írásban értesíteni a panasz kivizsgálásának eredményérõl. Amennyiben az intézményvezetõ határidõben nem intézkedik, vagy a panasztevõ nem ért egyet az intézkedéssel, az intézkedés kézhezvételétõl számított nyolc napon belül a fenntartóhoz fordulhat jogorvoslattal.
Az egyes ellátotti csoportok speciális jogai
94/F. § (1) Az egyes szociális intézmények ellátását igénybe vevõ személynek, törvényes képviselõjének joga van az ellátott állapotának felülvizsgálatával kapcsolatos információk megismerésére. Az intézmény vezetõje a felülvizsgálatot megelõzõen, valamint a felülvizsgálatot követõen írásban tájékoztatja az ellátást igénybe vevõt - annak állapotát figyelembe véve -, illetve törvényes képviselõjét a felülvizsgálat céljáról, folyamatáról, valamint annak eredményérõl.
(2) A fogyatékos személyek jogainak érvényesülése érdekében figyelemmel kell lenni különösen
a) az akadálymentes környezet biztosítására,
b) az információkhoz, az ellátottat érintõ legfontosabb adatokhoz való hozzáférés biztosítására,
c) a képességek, készségek fejlesztésére, illetve az állapotfenntartás vagy -javítás lehetõségeinek megteremtésére,
d) az önrendelkezés elvére, a fogyatékos személy életvitelével kapcsolatos döntéseinek tiszteletben tartására,
e) társadalmi integrációjukhoz való jogra, más személyekkel történõ kapcsolat létesítésére, kapcsolattartásra, valamint intézmények, szolgáltatások igénybevételére, elérésére.
94/G. § (1) A pszichiátriai betegeket ellátó bentlakásos intézményben, ha az ellátott veszélyeztetõ, vagy közvetlen veszélyeztetõ magatartást tanúsít, az Eütv. vonatkozó rendelkezéseit kell értelemszerûen alkalmazni.
(2) Korlátozó intézkedés alkalmazására csak az ellátott pszichés megnyugtatásának megkísérlését követõen kerülhet sor. A korlátozó intézkedés, eljárás - a szabad mozgásban történõ korlátozás, illetve farmakoterápia, az intézményen belüli elkülönítés, vagy ezen eszközök komplex alkalmazása - nem lehet büntetõ jellegû, és csak addig tarthat, illetve az adott helyzethez igazodóan csak olyan mértékû és jellegû lehet, amely a veszély elhárításához feltétlenül szükséges.
(3) A korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazásának elrendelésére az intézmény orvosa, az orvos elérhetõségének hiányában a vezetõ ápoló jogosult. Ez utóbbi esetben az orvost azonnal értesíteni kell a korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazásáról, és azt az intézmény orvosának jóvá kell hagynia. A döntést a korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazását megelõzõen, ha ez nem lehetséges, az intézkedés megtételét követõen azonnal a külön jogszabályban meghatározott írásos formában dokumentálni kell. Az intézkedés csak addig maradhat fenn, amíg a veszélyeztetõ vagy közvetlen veszélyeztetõ állapot tart.
(4) Az intézmény orvosa a korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazásáról tájékoztatja az intézmény vezetõjét. Az intézményvezetõ feladata az intézkedéshez szükséges feltételek, illetve szükség esetén a többi ellátott védelmének biztosítása. Az intézményvezetõ negyvennyolc órán belül köteles tájékoztatni az ellátottjogi képviselõt a korlátozó intézkedés, eljárás tényérõl. Amennyiben az ellátást igénybe vevõ cselekvõképtelen, intézménybe történõ felvételkor az intézményvezetõ külön jogszabályban meghatározott írásos formában tájékoztatja az ellátást igénybe vevõt, illetve törvényes képviselõjét a korlátozó intézkedés esetén az ellátottjogi képviselõ megkeresésének szükségességérõl.
(5) E törvény alkalmazásában veszélyeztetõ magatartásnak minõsül, ha az ellátott pszichés állapotának zavara következtében saját vagy mások életére, egészségére, testi épségére jelentõs veszélyt jelenthet, de a megbetegedés jellegére tekintettel a sürgõs intézeti gyógykezelésbe vétel nem indokolt.
(6) E törvény alkalmazásában közvetlen veszélyeztetõ magatartásnak minõsül, ha az ellátott pszichés állapotának akut zavara következtében saját vagy mások testi épségére, egészségére, életére közvetlen és súlyos veszélyt jelent.
(7) A korlátozó intézkedés, eljárás alkalmazása ellen az ellátást igénybe vevõ vagy törvényes képviselõje panasszal élhet az intézmény fenntartójánál. A panasz kivizsgálásához és a döntéshez a fenntartó szakértõként pszichiáter szakorvost vesz igénybe.
(8) A 94/G. § rendelkezéseit kell alkalmazni a fogyatékos személyeket, illetve a szenvedélybetegeket ellátó bentlakásos intézmények esetében is.
94/H. § (1) A hajléktalan személyeket ellátó bentlakásos intézményben elhelyezett személyek esetében különös figyelemmel kell lenni az emberi méltóság védelmére. Az intézmény vezetõje a lehetõségek figyelembevételével köteles olyan feltételeket biztosítani, ahol a hajléktalan személyek alapvetõ tisztálkodási, pihenési feltételei nyugodt körülmények között adottak.
(2) A hajléktalan személy intézményi szolgáltatásának igénybevétele nem tehetõ függõvé olyan információktól, mely korábbi életvitelével, elõéletével kapcsolatos.
(3) A hajléktalan személyeket ellátó intézmény vezetõje az ellátott személyek részére köteles postacímet biztosítani, és a részükre szóló küldeményt átadni.
94/I. § A szenvedélybetegeket ellátó bentlakásos intézményben különös figyelmet kell fordítani az ellátottak adatainak, személyiségi jogainak védelmére. A szenvedélybeteg személy - amennyiben indokolt - terápiás, illetve rehabilitációs jelleggel foglalkoztatási programban részt vehet, azonban kötelezõ munkavégzésre nem kényszeríthetõ.
94/J. § A gondnokság alatt álló jogosult érdekeinek védelmében az intézményvezetõ köteles kezdeményezni új gondnok kirendelését, ha a gondnok a gondnoki teendõket nem megfelelõen látja el, különösen, ha nem a gondnokolt érdekeinek figyelembevételével végzi ezen feladatokat.
Az ellátottjogi képviselõ
94/K. § (1) Az ellátottjogi képviselõ a személyes gondoskodást nyújtó alap- és szakosított ellátást biztosító intézményi elhelyezést igénybe vevõ, illetve a szolgáltatásban részesülõ részére nyújt segítséget jogai gyakorlásában. Mûködése során tekintettel van a személyes adatok kezelésérõl és védelmérõl szóló 1997. évi XLVII. törvény rendelkezéseire.
(2) Az ellátottjogi képviselõ feladatai
a) megkeresésre, illetve saját kezdeményezésre tájékoztatást nyújthat az ellátottakat érintõ legfontosabb alapjogok tekintetében, az intézmény kötelezettségeirõl és az ellátást igénybe vevõket érintõ jogokról,
b) segíti az ellátást igénybe vevõt, törvényes képviselõjét az ellátással kapcsolatos kérdések, problémák megoldásában, szükség esetén segítséget nyújt az intézmény és az ellátott között kialakult konfliktus megoldásában,
c) segít az ellátást igénybe vevõnek, törvényes képviselõjének panasza megfogalmazásában, kezdeményezheti annak kivizsgálását az intézmény vezetõjénél és a fenntartónál,
d) a jogviszony keletkezése és megszûnése, továbbá az áthelyezés kivételével eljárhat az intézményi ellátással kapcsolatosan az intézmény vezetõjénél, fenntartójánál, illetve az arra illetékes hatóságnál, és ennek során - írásbeli meghatalmazás alapján - képviselheti az ellátást igénybe vevõt, törvényes képviselõjét,
e) az intézmény vezetõjével történt elõzetes egyeztetés alapján tájékoztatja a szociális intézményekben foglalkoztatottakat az ellátottak jogairól, továbbá ezen jogok érvényesülésérõl és a figyelembevételérõl a szakmai munka során,
f) intézkedést kezdeményezhet a fenntartónál a jogszabálysértõ gyakorlat megszüntetésére,
g) észrevételt tehet az intézményben folytatott gondozási munkára vonatkozóan az intézmény vezetõjénél,
h) amennyiben az ellátottak meghatározott körét érintõ jogsértés fennállását észleli, intézkedés megtételét kezdeményezheti az illetékes hatóságok felé,
i) a korlátozó intézkedésekre, eljárásokra vonatkozó dokumentációt megvizsgálhatja.
(3) Az ellátottjogi képviselõ e célra létrehozott szervezet keretében mûködik.
(4) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény vezetõje az ellátottakat tájékoztatja az ellátottjogi képviselõ által nyújtható segítségadás lehetõségérõl, az ellátottjogi képviselõ elérhetõségérõl.
(5)-(6)
(7) Az ellátottjogi képviselõ munkaköre pályázat alapján tölthetõ be, külön jogszabályban meghatározott felsõfokú iskolai végzettséggel.
(8) Az ellátottjogi képviselõ jogosult
a) a szociális szolgáltató vagy intézmény mûködési területére belépni,
b) a vonatkozó iratokba betekinteni,
c) a szolgáltatást végzõ dolgozókhoz kérdést intézni.
(9) Az ellátottjogi képviselõ köteles az ellátást igénybe vevõre vonatkozó és tudomására jutott orvosi titkot megtartani, és az ellátást igénylõ személyes adatait a vonatkozó jogszabályok szerint kezelni.
A szociális szolgáltatást végzõk jogai
94/L. § (1) A szociális ágazatban foglalkoztatottak, vagy munkaviszonyban álló személyek esetében biztosítani kell, hogy a munkavégzéshez kapcsolódó megbecsülést megkapják, tiszteletben tartsák emberi méltóságukat és személyiségi jogaikat, munkájukat elismerjék, valamint a munkáltató megfelelõ munkavégzési körülményeket biztosítson számukra.
(2) Közfeladatot ellátó személynek minõsül az alábbi munkaköröket betöltõ személy:
a) a házi segítségnyújtást végzõ szociális gondozó, ideértve a vezetõ gondozó,
b) a családgondozó,
c) a támogató szolgálatot, a pszichiátriai betegek közösségi ellátását, a szenvedélybetegek ellátását végzõ szociális gondozó,
d) a hajléktalan személyek ellátását végzõ szociális segítõ és utcai szociális munkás,
e) az elõgondozással megbízott személy.
(3) A bentlakásos intézménynek rendelkeznie kell - a szolgáltatásban foglalkoztatottak védelme érdekében - az ellátást igénybe vevõk részérõl esetlegesen felmerülõ veszélyhelyzet kezelésére vonatkozó belsõ utasítással.
Tájékoztatási kötelezettség
95. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátás feltételeirõl a kérelem benyújtásakor a kérelmezõt tájékoztatni kell. Az ellátás megkezdésének legkorábbi idõpontjáról az intézmény vezetõje a jogosultat, illetve hozzátartozóját értesíti.
(2) A bentlakásos intézményi ellátás esetén az (1) bekezdés szerinti értesítés, illetõleg tájékoztatás tartalmazza
a) az igénybevétel megkezdésére fenntartott legalább nyolcnapos határidõt, továbbá az annak elmulasztása esetén követendõ eljárást;
b) az intézménybe való felvételre, az intézményi jogviszony létesítéséhez szükséges okiratokra, személyes használati tárgyakra, hozzátartozói nyilatkozatokra, a személyes megjelenésre vonatkozó szabályokat és más, jogszabályban meghatározott feltételeket.
(3) Ha a jogosult a bentlakásos intézménybe az igénybevételre biztosított idõtartamon belül nem költözik be, és ennek okáról az intézmény vezetõjét nem értesíti, az intézmény vezetõje megkeresi a jogosult lakóhelye (tartózkodási helye) szerint illetékes jegyzõt.
(4) A jegyzõ a (3) bekezdés szerinti megkeresésre tájékoztatást ad
a) a jogosult tartózkodási helyérõl;
b) a beköltözés elmaradásának indokairól;
c) az intézményi ellátás igénybevételének várható idõpontjáról.
(5) Ha a jegyzõ tájékoztatása szerint a jogosult az intézményi ellátást neki fel nem róható okból nem tudta megkezdeni, az intézményvezetõ az akadályoztatásra okot adó körülmény megszûnését követõ 30 napon belül lehetõség szerint gondoskodik az érintett elhelyezésérõl. Egyéb esetben kezdeményezi a beutalás megszüntetését.
96. § (1) Az intézménybe való felvételkor az intézmény tájékoztatást ad a jogosult és hozzátartozója számára
a) az intézményben biztosított ellátás tartalmáról és feltételeirõl;
b) az intézmény által vezetett nyilvántartásokról;
c) a bentlakásos intézményi elhelyezéskor a jogosult és hozzátartozói közötti kapcsolattartás, különösen a látogatás, a távozás és a visszatérés rendjérõl;
d) panaszjoguk gyakorlásának módjáról;
e) az intézményi jogviszony megszûnésének eseteirõl;
f) az intézmény házirendjérõl;
g) a fizetendõ térítési díjról, teljesítési feltételeirõl, továbbá a mulasztás következményeirõl;
h) a jogosult jogait és érdekeit képviselõ társadalmi szervezetekrõl.
(2)
(3) A jogosult és hozzátartozója az intézménybe való felvételkor köteles
a) nyilatkozni az (1) bekezdésben meghatározott tájékoztatásban foglaltak tudomásulvételérõl, tiszteletben tartásáról;
b) adatokat szolgáltatni az intézményben e törvény alapján vezetett nyilvántartásokhoz;
c) nyilatkozni arról, hogy a szociális ellátásra való jogosultság feltételeit és a jogosult, továbbá a közeli hozzátartozója személyazonosító adataiban beállott változásokat haladéktalanul közli az intézmény vezetõjével.
96/A. § (1) A tájékoztatási kötelezettség teljesítése érdekében a megyei, fõvárosi módszertani intézmény ismertetõt készít a megye, fõváros területén mûködõ szociális intézményekrõl. Az esetleges intézményi változások ismeretében évente elvégzi az adatok szükség szerinti módosítását. Az ismertetõ az intézmény székhelyét, telephelyeit, a szolgáltatások körét, az intézménybe történõ felvétel, illetve az elhelyezés körülményeire, valamint az ellátottjogi képviselõ személyére, elérhetõségére vonatkozó adatokat tartalmazza.
(2) A szociális intézmény a módszertani intézmény feladatának teljesítéséhez közli az (1) bekezdésben meghatározott adatokat. Az esetleges változásokat azok keletkezésétõl számított 30 napon belül közli a módszertani intézménnyel.
A jogosultak érdekvédelme
97. § Az intézményvezetõ az ellátás igénybevételekor a fenntartó által jóváhagyott intézményi házirend egy példányát átadja a jogosultnak. Egyébként a házirendet az intézményben jól látható helyen ki kell függeszteni és gondoskodni kell arról, hogy az a jogosultak hozzátartozói és az intézmény dolgozói számára folyamatosan hozzáférhetõ legyen.
98. §
99. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény fenntartója köteles meghatározni az intézményi jogviszonyban állók és az ellátásra jogosultak érdekvédelmét szolgáló fórum (a továbbiakban: érdekképviseleti fórum) megalakításának és tevékenységének szabályait.
(2) Az érdek-képviseleti fórum a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézménnyel intézményi jogviszonyban állók jogainak, érdekeinek érvényesülését elõsegíteni hivatott szerv, mely a házirendben meghatározott feltételek és eljárás szerint mûködik. Az érdek-képviseleti fórum megalakítását a székhelyen, illetve telephelyenként kell biztosítani.
(3) Az érdek-képviseleti fórum tagjai
a) választás alapján, az intézményi ellátást igénybe vevõk közül
aa) kettõszáz férõhelyig kettõ fõ,
ab) kettõszáz férõhely felett négy fõ;
b) választás alapján, az ellátottak hozzátartozói, illetve törvényes képviselõi közül egy fõ;
c) választás alapján, az intézmény dolgozóinak képviseletében egy fõ;
d) kijelölés alapján, az intézményt fenntartó szervezet képviseletében egy fõ.
(4) Az érdek-képviseleti fórum
a) elõzetesen véleményezi az intézmény vezetõje által készített, az ellátottakkal, valamint az intézmény belsõ életével kapcsolatos dokumentumok közül a szakmai programot, az éves munkatervet, a házirendet, az ellátottak részére készült tájékoztatókat,
b) megtárgyalja az intézményben élõk panaszait - ide nem értve a jogviszony keletkezésével, megszüntetésével és az áthelyezéssel kapcsolatos panaszokat -, és intézkedést kezdeményez az intézményvezetõ felé,
c) tájékoztatást kérhet az intézményvezetõtõl az ellátottakat érintõ kérdésekben, az ellátás szervezésével kapcsolatos feladatokban,
d) intézkedés megtételét kezdeményezheti a fenntartó felé, valamint más illetékes hatóságok, szervek felé, amennyiben az intézmény mûködésével kapcsolatos jogszabálysértésre utaló jeleket észlel.
(5) Az érdekképviseleti fórum mûködésének és választásának részletes szabályait a házirend tartalmazza.
99/A. § A nappali ellátást nyújtó és a bentlakásos intézményekben az ellátottak érdekeik közösségben történõ képviseletére és közösségi életük megszervezésére - választott képviselõikbõl - ellátotti önkormányzatot hozhatnak létre, amely ellátja az intézmény szervezeti és mûködési szabályzatában, illetve házirendjében meghatározott feladatokat. Az ellátotti önkormányzat megalakítása az érdek-képviseleti fórum mûködését és a 99. § (4) bekezdésében meghatározott feladatait nem érinti.
Az intézményi jogviszony megszûnése
100. § Az intézményi jogviszony megszûnik
a) az intézmény jogutód nélküli megszûnésével,
b) a jogosult halálával,
c) a határozott idejû intézeti elhelyezés esetén a megjelölt idõtartam lejártával, kivéve, ha e törvény rendelkezései alapján az elhelyezés idõtartama meghosszabbítható.
101. § (1) Az állami fenntartású intézményi jogviszony megszüntetését a jogosult, illetve törvényes képviselõje kezdeményezheti. A jogosult, illetve törvényes képviselõje kezdeményezése alapján az intézményvezetõ az intézményi jogviszonyt megszünteti. Ilyen esetben a jogviszony a felek megegyezése szerinti idõpontban, ennek hiányában a megállapodásban foglaltak szerint szûnik meg.
(2) Az intézményvezetõ az intézményi jogviszonyt megszünteti, ha a jogosult
a) másik intézménybe történõ elhelyezése indokolt,
b) a házirendet súlyosan megsérti,
c) intézményi elhelyezése nem indokolt.
(3) Az intézmény vezetõje az ellátás megszüntetésérõl, valamint a megszüntetés ellen tehetõ panaszról írásban értesíti a jogosultat, illetve törvényes képviselõjét. Ha a megszüntetéssel a jogosult, illetve törvényes képviselõje nem ért egyet, az értesítés kézhezvételétõl számított nyolc napon belül az intézmény fenntartójához fordulhat. Ilyen esetben az ellátást változatlan feltételek mellett mindaddig biztosítani kell, amíg a fenntartó, illetve a bíróság jogerõs és végrehajtható határozatot nem hoz.
(4) Ha az intézményi jogviszonyt beutaló határozat alapozza meg, a jogviszony megszüntetésére az (1)-(2) bekezdésben foglaltakat értelemszerûen alkalmazni kell, azonban a jogviszonyt a beutaló szerv határozata szünteti meg.
102. § A nem állami fenntartású intézmény esetén az intézményi jogviszony a 100. §-ban meghatározott eseteken túl a megállapodás bármelyik fél részérõl történõ felmondásával is megszûnik. Ilyen esetben a jogviszony a felek megegyezése szerinti idõpontban, ennek hiányában a megállapodásban foglaltak szerint szûnik meg.
103. § Az intézményi jogviszony megszûnése esetén az intézmény vezetõje értesíti a jogosultat, illetve törvényes képviselõjét
a) a személyes használati tárgyak és a megõrzésre átvett értékek, vagyontárgyak elvitelének határidejérõl, rendjérõl és feltételeirõl;
b) az esedékes, illetve hátralékos térítési díj befizetési kötelezettségérõl;
c) az intézménnyel, illetve a jogosulttal szembeni követelésrõl, kárigényrõl, azok esetleges elõterjesztési és rendezési módjáról.
104. § Ha a jogosult korlátozottan cselekvõképes vagy cselekvõképtelen, a 95-100. §-ban szabályozott, jogi következményekkel járó cselekmények és jognyilatkozatok tekintetében a hozzátartozóra vonatkozó rendelkezéseket a törvényes képviselõre kell alkalmazni.
II. cím
Egyes intézményekre vonatkozó külön szabályok
A bentlakásos szociális intézményekre vonatkozó külön szabályok
105. § (1)
(2) A jogosult kérelmére, legfeljebb hat hónapi idõtartamig ideiglenesen is beutalható. Ideiglenes beutalás esetén a jogosultnak a fennálló lakásbérleti jogviszonya nem szüntethetõ meg.
(3)-(4)
106. § A bentlakásos szociális intézmény vezetõje köteles értesíteni, illetve tájékoztatni a jogosultat és az általa megjelölt hozzátartozóját
a) a jogosult állapotáról, annak lényeges változásáról;
b) az egészségügyi intézménybe való beutalásáról;
c) az ellátás biztosításában felmerült akadályoztatásról, az ellátás ideiglenes szüneteltetésérõl;
d) az áthelyezés kezdeményezésérõl, illetõleg kérelmezésérõl;
e) a díjfizetési hátralék következményeirõl, valamint a behajtás érdekében kezdeményezett intézkedésérõl.
107. §
108. § (1) Ha az állami fenntartású bentlakásos szociális intézményben az elhelyezés határozott idõre szól, annak lejárta elõtt az intézményvezetõ, a beutaló önkormányzat képviselõ-testülete megvizsgálja, hogy az elhelyezés feltételei továbbra is fennállnak-e. Ennek eldöntéséhez a jogosult kezelõorvosának szakvéleményét is ki kell kérni.
(2) A 3. § (3) bekezdésének a) pontja szerinti személy a bentlakásos szociális intézményben határozott idõre, a tartózkodási engedély érvényességének idõtartamára helyezhetõ el. Ha a tartózkodási engedély érvényessége meghosszabbításra kerül, az elhelyezést - amennyiben annak jogszabályi feltételei továbbra is fennállnak - a tartózkodási engedélyben megjelölt idõtartamnak megfelelõen meg kell hosszabbítani.
(3) Ha az intézményi elhelyezés feltételei nem állnak fenn, az intézményvezetõ, a beutaló önkormányzat képviselõ-testülete az elhelyezést megszünteti és errõl a jogosultat, valamint a tartásra, gondozásra kötelezett hozzátartozót értesíti.
(4) Ha az intézményi elhelyezés feltételei továbbra is fennállnak, az intézményvezetõ, a beutaló önkormányzat képviselõ-testülete az elhelyezést további egy évvel meghosszabbíthatja vagy a jogosultat más, az állapotának megfelelõ intézménybe helyezi át.
(5) Ha az intézményi jogviszonyt az intézményvezetõ intézkedése keletkezteti és a jogosult, illetve törvényes képviselõje az intézmény vezetõjének a (2)-(4) bekezdésben meghatározott intézkedésével nem ért egyet, az errõl szóló értesítés kézhezvételétõl számított nyolc napon belül az intézmény fenntartójához fordulhat.
109. § (1) Ha az állami fenntartású bentlakásos szociális intézményben az elhelyezés határozatlan idõre szól vagy határozott idõre szól ugyan, de az abban foglalt idõtartam még nem telt el, akkor a más intézménybe történõ áthelyezést a jogosult, törvényes képviselõje, valamint az intézmény vezetõje kezdeményezheti.
(2) Az intézmény vezetõje az áthelyezést különösen akkor kezdeményezheti, ha a jogosult
a) egészségi állapotának megváltozása miatt indokolt, vagy nem egészségi állapotának megfelelõ intézménybe került elhelyezésre,
b) az adott intézményben állapotára tekintettel tovább nem rehabilitálható,
c) a házirendet többször, súlyosan megsérti és emiatt az érdek-képviseleti fórum a jogosult áthelyezését javasolja.
(3) Ha az intézményi jogviszonyt
a) beutaló határozat alapozza meg, az áthelyezésrõl a beutaló önkormányzat képviselõ-testülete határozattal dönt,
b) az intézményvezetõ intézkedése keletkezteti, az áthelyezéshez a jogosult, illetve törvényes képviselõje és a másik intézmény vezetõjének közös megegyezése szükséges.
(4) A (2) bekezdés a)-b) pontjában meghatározott esetekben a jogosult kezelõorvosának javaslatát, valamint a jogosult, illetve törvényes képviselõjének egyetértõ nyilatkozatát is be kell szerezni. Ha a jogosult, illetve törvényes képviselõje az egyetértõ nyilatkozatot nem adja meg, az intézményi elhelyezést az önkormányzat képviselõ-testülete megszünteti.
(5) Az (1)-(4) bekezdésben foglaltak az irányadók akkor is, ha a jogosultat egy intézményen belül másik szakosított ellátási formában kell gondozni.
110. §
111. §
A rehabilitációs intézményekre és a rehabilitációs célú lakóotthonokra vonatkozó külön szabályok
112. § (1) A rehabilitációs intézménybe történõ elhelyezés idõtartama nem haladhatja meg az öt évet. Az ötéves idõtartam egy alkalommal, legfeljebb három évvel meghosszabbítható. A meghosszabbítás feltételei:
a) az ötéves idõtartam alatt a rehabilitációs programban meghatározott eredményeket nem sikerült elérni, de a rehabilitációs program kidolgozásában résztvevõk szakvéleménye alapján további ellátással az eredményes rehabilitáció megvalósítható,
b) a rehabilitációs programot követõ utógondozás feladatai nem zárultak le,
c) az ellátott önálló életvitelére vonatkozó képességeinek, készségeinek fejlesztése további segítséget igényel.
(2) A meghosszabbításról az ellátás igénybevételérõl döntést hozó szerv határoz, figyelembe véve a rehabilitációs program kidolgozásában és végrehajtásában részt vevõ intézményi dolgozók szakvéleményét.
(3) A rehabilitációs intézmény és a rehabilitációs célú lakóotthon keretei között a teljes körû ellátáson túlmenõen - szükség esetén - biztosítani kell az ellátást igénybe vevõ fejlesztõ felkészítését, képzését, foglalkoztatását, vagy a foglalkoztatáshoz történõ hozzájutását, továbbá az utógondozást. A rehabilitációs intézményben és a rehabilitációs célú lakóotthonban - külön jogszabályban meghatározott feltételek alapján - az ellátottak részére kötelezõ elõtakarékossági rendszert kell mûködtetni.
(4) A hajléktalanok rehabilitációs intézményében a teljes körû ellátás tartalmát az intézményvezetõ állapítja meg, figyelemmel az ellátott rehabilitációs státuszára. A teljes körû ellátás körében legalább a lakhatást, textíliával való ellátást, illetve mentális gondozást biztosítani kell. A teljes körû ellátás pontos tartalmát - a rehabilitációs alkalmassági vizsgálat eredményére figyelemmel - az ellátottal kötött megállapodásba kell foglalni.
(5) A rehabilitációs intézmény fenntartója az ellátást igénybe vevõ foglalkoztatása érdekében az intézmény szervezeti kereteihez kapcsolódóan, vagy önállóan foglalkoztatási tevékenységet biztosító szervezetet hozhat létre. Ebben a szervezetben munkajogi jogviszony alapján foglalkoztatható az ellátást igénybe vevõ.
(6) A rehabilitációs intézmény legfeljebb két évig gondoskodik az ellátott utógondozásáról. Az utógondozás idõtartama alatt az intézményi jogviszony nem szûnik meg, függetlenül attól, hogy nem az intézményben látják el az ellátást igénybe vevõt. Az utógondozás keretében fogyatékos személyek és pszichiátriai betegek esetében - amennyiben a külön jogszabályban meghatározott feltételek teljesülnek - külsõ gondozó vagy külsõ intézményi férõhely, szenvedélybetegek és hajléktalan személyek esetében külsõ intézményi férõhely igénybevételét is lehet alkalmazni. A külsõ gondozónál vagy külsõ intézményi férõhelyen elhelyezett ellátottak intézményen belüli férõhelye betölthetõ, ezért a mûködési engedélyben meghatározott férõhelyszám - a mûködési engedély módosításával - legfeljebb 15%-os mértékben túlléphetõ. A külsõ gondozó és a külsõ intézményi férõhely nyilvántartásba vételét és az ebben a formában végzett utógondozás ellenõrzését a megyei, fõvárosi közigazgatási hivatal végzi.
(7) Külsõ gondozó az a személy, aki - az utógondozás ideje alatt - a rehabilitációs intézményi ellátást igénybe vevõ részére saját lakásában teljes körû ellátást biztosít, illetve segíti az ellátottat önálló életvitelének kialakításában, a szükséges készségek, képességek elsajátításában, gyakorlati megvalósításában.
(8) Az intézményi külsõ férõhely a rehabilitációs intézményi ellátást igénybe vevõ részére az utógondozás ideje alatt biztosított olyan lakhatási forma, ahol a korábban ellátást biztosító rehabilitációs intézmény segítségével lehetõség nyílik az önálló életvitelre. Intézményi külsõ férõhely különösen a védett szállás, a védett bérlemény, a tartós albérlet.
(9) A külsõ gondozóra és a külsõ intézményi férõhelyre vonatkozó részletes szabályokat, így különösen
a) az igénybevétel feltételeit, idõtartamát,
b) a rehabilitációs intézménnyel való kapcsolatot,
c) a szolgáltatás költségének elszámolását,
d) a speciális személyi, tárgyi elõírásokat, feltételeket,
külön jogszabály határozza meg.
113. § (1) A rehabilitációs intézménybe, illetve rehabilitációs célú lakóotthonba történõ bekerülés feltétele a rehabilitációs alkalmassági vizsgálat elvégzése. A rehabilitációs alkalmassági vizsgálatot végzõ szakértõ megállapítása alapján azok az ellátást igénylõk, akik a vizsgálat idõpontjában nem felelnek meg a rehabilitációs intézménybe, illetve rehabilitációs célú lakóotthonba történõ elhelyezés feltételeinek, de a rehabilitációra alkalmassá tehetõk, ideiglenes jelleggel legfeljebb egyéves idõtartamra elhelyezhetõk az intézményben, illetve lakóotthonban.
(2) Az egyéves idõtartam eltelte után a rehabilitációs alkalmassági vizsgálatot végzõ szerv szakértõ bevonásával megállapítja, hogy az elhelyezést igénylõ alkalmas-e a rehabilitációs intézményben, illetve rehabilitációs célú lakóotthonban történõ elhelyezésre. Amennyiben a rehabilitációs tevékenység nem lehet eredményes, abban az esetben az ellátott más típusú intézménybe történõ áthelyezését kell kezdeményezni a fenntartónál, aki köteles az ellátást igénybe vevõt más intézménytípusban elhelyezni.
A pszichiátriai betegek és a szenvedélybetegek otthonára vonatkozó külön szabályok
113/A. § (1) A pszichiátriai betegek és a szenvedélybetegek otthonában élõ személyek esetében a 113/D. § (6)-(7) bekezdése szerinti szakértõi bizottság az intézményi elhelyezést követõen kétévente felülvizsgálja a jogosult
a) adott intézményben történõ további ellátásának szükségességét;
b) más intézménybe történõ áthelyezésének indokoltságát.
(2) Ha a szakértõi bizottság megállapítása szerint a jogosultat egészségi állapota miatt más intézményben kell gondozni, illetõleg intézményi ellátása a továbbiakban nem indokolt, kezdeményezi a beutaló szervnél, valamint az intézmény vezetõjénél a szükséges intézkedések megtételét.
(3) A beutaló szerv, illetve az intézmény vezetõje a szakértõi bizottság kezdeményezésének megfelelõen 30 napon belül intézkedik.
(4) A felülvizsgálatra vonatkozó részletes szabályokat külön jogszabály tartalmazza.
A fogyatékos személyek otthonára és ápoló, gondozó célú lakóotthonára vonatkozó külön szabályok
113/B. § (1) A fogyatékos személyek otthonába felvett kiskorú ellátását, valamint gyógypedagógiai fejlesztését ellenõrizni kell. Ennek keretében a tanulási képességet vizsgáló és rehabilitációs bizottság - a külön jogszabályban foglaltak szerint - felülvizsgálja a kiskorú fejlõdését. A bizottság megküldi az intézmény vezetõjének a felülvizsgálat eredményét tartalmazó értékelését, amit a kiskorú ellátása, fejlesztõ foglalkoztatása során figyelembe kell venni.
(2) A kiskorú szülei, illetve törvényes képviselõje - évente legalább egyszer - tájékoztatást kap a gyermek állapotáról, fejlõdésérõl, egyéni fejlesztési tervérõl. A szülõk, illetve a törvényes képviselõ számára biztosítani kell a foglalkozások látogatásának lehetõségét.
113/C. § (1) A fogyatékos személyek otthonában, lakóotthonában élõ felnõtt személy állapotát folyamatosan figyelemmel kell kísérni. A 113/D. § (6)-(7) bekezdése szerinti szakértõi bizottság az ápoló, gondozó otthonban és az ápoló, gondozó célú lakóotthonban ellátott fogyatékos személy állapotát, annak változását ötévenként felülvizsgálja. A szakértõi bizottság felülvizsgálatának eredményérõl az intézmény vezetõje tájékoztatja az ellátást igénybe vevõ személyt, annak hozzátartozóját, törvényes képviselõjét.
(2) A fogyatékos személy állapotának vizsgálatát a más intézménybe történõ áthelyezése elõtt az (1) bekezdésben meghatározott idõtartamtól függetlenül el kell végezni. Az új intézménybe kerülést követõ fél éven belül az intézmény a fogyatékos személyrõl részletes gyógypedagógiai felmérést végez és ennek alapján elkészíti egyéni fejlesztési tervét.
(3) A fogyatékos személyek otthonába, illetve ápoló, gondozó célú lakóotthonába történõ bekerülést megelõzõen - az igénybevételi eljárás vagy az áthelyezési eljárás során - az ellátást igénylõ fogyatékos személy alapvizsgálatát el kell végezni.
(4) A felülvizsgálatra vonatkozó részletes szakmai szabályokat külön jogszabály tartalmazza.
Egyes szociális intézményben elhelyezettek felülvizsgálatának közös szabályai
113/D. § (1) A felülvizsgálat az ellátást igénybe vevõk egészségi, fizikai és mentális állapotának, illetve készségeinek, képességeinek vizsgálata a részükre biztosított ellátási forma, a kialakított gondozási terv, valamint az egyéni fejlesztés megfelelõsége szempontjából.
(2) A felülvizsgálat elvégzése az intézményi jogviszonyban álló személy esetében kötelezõ és térítésmentes. Az ellátást igénybe vevõ (törvényes képviselõje) - a felülvizsgálat esedékességének idõpontjától függetlenül - évente egy alkalommal, külön jogszabályban meghatározott térítési kötelezettség mellett kérheti a felülvizsgálat elvégzését. A felülvizsgálatot az ellátást igénybe vevõ személyi méltóságának tiszteletben tartásával kell elvégezni.
(3) A felülvizsgálatot a 113/A-113/C. §-okban meghatározott intézményeken kívül a rehabilitációs intézményekben és a rehabilitációs célú lakóotthonokban is el kell végezni.
(4) A felülvizsgálat feltételeinek biztosításáért, a lebonyolításért, valamint az intézményben elhelyezettek vizsgálatának elvégzéséért az intézményvezetõ a felelõs.
(5) A felülvizsgálat elvégzése a szakértõi bizottság feladata. A szakértõi bizottság munkáját a megyei, fõvárosi önkormányzat a módszertani intézmény közremûködésével koordinálja. A felülvizsgálat, illetve a rehabilitációs alkalmassági vizsgálat során a módszertani intézmények részt vesznek különösen
a) a mûködéshez szükséges tárgyi feltételek biztosításában;
b) a mûködéssel kapcsolatos adminisztratív feladatok ellátásában;
c) a bizottság munkáját segítõ szervezetekkel, valamint az intézményekkel történõ kapcsolattartásban.
(6) A szakértõi bizottság állandó tagjai
a) a megyei, fõvárosi módszertani intézmény vezetõje vagy a módszertani osztályvezetõ,
b) a megyei, fõvárosi önkormányzat kijelölése alapján a megyei, fõvárosi önkormányzat szakértõje.
(7) A szakértõi bizottság tagjai a (6) bekezdésben foglaltakon túl
a) a fogyatékos személyek otthona, lakóotthona esetében
aa) a megyei, fõvárosi önkormányzat által kijelölt, fogyatékos személyek ellátásában jártas pszichológus,
ab) a megyei, fõvárosi önkormányzat által kijelölt, a fogyatékosság jellege szerinti szakgyógypedagógus;
b) a pszichiátriai betegek otthona, lakóotthona esetében
ba) a megyei, fõvárosi pszichiátriai szakfõorvos, vagy az általa javasolt és a megyei, fõvárosi önkormányzat által kijelölt, pszichiátriai betegek ellátásában elismert szakorvos,
bb) a megyei, fõvárosi pszichiátriai szakfõorvos által javasolt, és a megyei, fõvárosi önkormányzat által kijelölt klinikai szakpszichológus;
c) szenvedélybetegek otthona, lakóotthona esetében a megyei, fõvárosi pszichiátriai szakfõorvos, vagy az általa javasolt és a megyei, fõvárosi önkormányzat által kijelölt, szenvedélybetegek ellátásában elismert szakorvos;
d) rehabilitációs intézmények esetében
da) a megyei, fõvárosi foglalkozás-egészségügyi szakfõorvos, vagy az általa javasolt, és a megyei, fõvárosi önkormányzat által kijelölt rehabilitációban jártas szakorvos - figyelemmel az egyes intézménytípusokban ellátottakra -,
db) a megyei, fõvárosi munkaügyi központ vezetõje által kijelölt, vagy az általa felkért, foglalkoztatási rehabilitációban jártas szakember.
A kijelölés eljárási szabályai
113/E. § (1) A kijelölés, illetve annak módosítása - a munkaügyi központ által jelölt tag kivételével - a megyei, fõvárosi önkormányzat közgyûlésének hatásköre.
(2) A kijelölés határozott idõre, öt évre szól. A szakértõi bizottsági tagság megszûnik
a) a határozott idõtartam lejártával,
b) a bizottsági tag lemondásával,
c) a bizottsági tag halálával,
d) alkalmatlanság megállapításával,
e) azon munkaviszony, közalkalmazotti vagy köztisztviselõi jogviszony megszûnésével, amelyre tekintettel a tagot jelölték.
(3) A szakértõi bizottsági tagság megszûnése esetén hatvan napon belül dönteni kell az új tag személyérõl.
(4) A szakértõi bizottság tagja indokolás nélkül lemondhat bizottsági tagságáról, a lemondás határideje harminc nap.
(5) A szakértõi bizottsági taggal kapcsolatos alkalmatlanság megállapítását a bizottság tagjai, a jelölésre jogosult személy, a szakértõi bizottság munkájával érintett intézményvezetõ, vagy az országos érdek-képviseleti szerv vezetõje írásos indokolás benyújtásával kérheti. Az alkalmatlanság megállapításáról a kijelölésre jogosult szerv dönt.
113/F. § (1) A szakértõi bizottság
a) szakértõi véleményt ad az ellátást igénybe vevõk intézményi elhelyezésének indokoltságára, valamint a szakmai munkára vonatkozóan;
b) javaslatot tesz az intézményvezetõ felé egyes esetekben a gondozási terv, az egyéni fejlesztés vagy az egyéni rehabilitációs program felülvizsgálata, módosítása iránt;
c) javaslatot tesz a fenntartó felé az ellátás szakmai tartalmára és az ellátórendszer szerkezetére vonatkozóan.
(2) Az intézményvezetõ a bizottság javaslatát követõen szükség esetén gondoskodik a gondozási terv módosításáról.
(3) A fenntartó - amennyiben a szakértõi bizottság által tett javaslat az intézményi férõhelyek tíz százalékát érintõen más típusú intézményi elhelyezést javasol az ellátottak részére - megvizsgálja az intézményi szolgáltatások átalakításának szükségességét, részlegek kialakítását vagy más típusú szolgáltatások létesítését.
(4) A fenntartó - amennyiben a szakértõi bizottság javaslata alapján legalább a férõhelyek tíz százalékban lakóotthoni elhelyezés indokolt - szakmai programot készít a lakóotthoni elhelyezés feltételeinek kidolgozására.
A rehabilitációs alkalmassági vizsgálat
113/G. § (1) A rehabilitációs intézménybe történõ bekerülést megelõzõen az ellátást igénylõ rehabilitációs alkalmassági vizsgálaton vesz részt. A rehabilitációs alkalmassági vizsgálat célja annak megállapítása, hogy a rehabilitációs intézményi ellátást igénylõ képességei, készségei alapján alkalmasnak tekinthetõ-e a rehabilitációs programban való önkéntes részvételre.
(2) A vizsgálatot a megyei, fõvárosi módszertani intézmény végzi, a módszertani intézmény vezetõje által felkért szakértõ bevonásával. A megyei, fõvárosi módszertani intézmény által mûködtetett vizsgáló csoport tagjai a következõ személyek:
a) a módszertani intézmény vezetõje által kijelölt mentálhigiénés munkatárs vagy pszichológus,
b) a megyei, fõvárosi munkaügyi központ által delegált, a foglalkoztatási rehabilitációban jártas szakember,
c) a foglalkozás-egészségügyi szakfõorvos vagy az általa kijelölt foglalkozás-egészségügyi szakorvos,
d) pszichiátriai beteg esetében a megyei, fõvárosi pszichiátriai szakfõorvos vagy az általa javasolt és a megyei, fõvárosi önkormányzat által kijelölt, pszichiátriai betegek ellátásában elismert pszichiáter szakorvos,
e) szenvedélybeteg esetén a megyei, fõvárosi pszichiátriai szakfõorvos vagy az általa javasolt és a megyei, fõvárosi önkormányzat által kijelölt, pszichiátriai betegek ellátásában elismert pszichiáter vagy addiktológus szakorvos.
(3) A rehabilitációs alkalmassági vizsgálat részletes szabályait, így különösen
a) az alkalmazandó módszereket,
b) a vizsgálat lebonyolításának szabályait,
c) a szakértõi vélemény tartalmát, formáját
külön jogszabály tartalmazza.
III. cím
Térítési díj
114. § (1) Ha e törvény másként nem rendelkezik, a személyes gondoskodást nyújtó ellátásokért térítési díjat kell fizetni.
(2) A térítési díjat az e törvényben meghatározottak szerint
a) az ellátást igénybe vevõ jogosult,
b) a szülõi felügyeleti joggal rendelkezõ törvényes képviselõ,
c) a jogosultnak az a házastársa, élettársa, egyeneságbeli rokona, örökbe fogadott gyermeke, örökbe fogadó szülõje, akinek családjában az egy fõre jutó jövedelem a tartási kötelezettség teljesítése mellett meghaladja az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének kétszeresét,
d) a jogosult tartását szerzõdésben vállaló személy,
e) a jogosult tartására bíróság által kötelezett személy (a c)-e) pont alattiak a továbbiakban együtt: tartásra köteles és képes személy)
köteles megfizetni (az a)-e) pont alattiak a továbbiakban együtt: kötelezett).
(3) Az e törvényben foglalt kivételekkel a fenntartó ingyenes ellátásban részesíti azt a jogosultat, aki
a) jövedelemmel nem rendelkezik;
b) bentlakásos intézményben él, jövedelemmel nem rendelkezik, és akinek a térítési díj alapjául szolgáló készpénz vagy ingatlan vagyona, valamint tartásra, gondozásra köteles és képes hozzátartozója nincs.
115. § (1) A személyes gondoskodás körébe tartozó szociális ellátások térítési díját (a továbbiakban: intézményi térítési díj) az intézményt fenntartó szerv évente kétszer állapíthatja meg.
(2) A kötelezett által a 116. §, valamint a 117. § (1)-(2) bekezdés alapján fizetendõ térítési díj összegérõl (a továbbiakban: személyi térítési díj) - a 117. § (3) bekezdésében foglalt kivétellel - az intézmény vezetõje az ellátás igénybevétele után, de legkésõbb az igénybevételtõl számított 30 napon belül írásban értesíti a térítési díj fizetésére kötelezettet. A személyi térítési díj nem haladhatja meg az intézményi térítési díj összegét.
(3) A személyi térítési díj összege - önkormányzati intézmény esetén - a fenntartó rendeletében foglaltak szerint csökkenthetõ, illetve elengedhetõ, ha a kötelezett jövedelmi és vagyoni viszonyai ezt indokolttá teszik.
(4) Ha a jogosult a személyi térítési díj összegét vitatja vagy annak csökkentését, illetve elengedését kéri, a (2) bekezdésben szabályozott értesítés kézhezvételétõl számított nyolc napon belül a fenntartóhoz fordulhat. Ilyen esetben a fenntartó határozattal dönt a személyi térítési díj összegérõl.
(5) A személyi térítési díj összege a megállapítás idõpontjától függetlenül évente két alkalommal vizsgálható felül és változtatható meg, kivéve ha a kötelezett jövedelme
a) olyan mértékben csökken, hogy az e törvényben meghatározott térítési díj fizetési kötelezettségének nem tud eleget tenni;
b) az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 25%-át meghaladó mértékben növekedett.
(6) A térítési díj felülvizsgálata során megállapított új személyi térítési díj megfizetésének idõpontjáról a fenntartó rendelkezik, azzal a feltétellel, hogy az új térítési díj megfizetésére a jogosult nem kötelezhetõ a felülvizsgálatot megelõzõ idõszakra.
(7) A személyi térítési díj felülvizsgálata során a (4) bekezdés rendelkezéseit értelemszerûen alkalmazni kell.
115/A. § Térítésmentesen kell biztosítani
a) a falugondnoki és tanyagondnoki szolgáltatást,
b) a szociális információs szolgáltatást,
c) a családsegítést,
d) a közösségi ellátásokat,
e) az utcai szociális munkát,
f) hajléktalan személyek részére a nappali ellátást,
g) az éjjeli menedékhelyen biztosított ellátást.
116. § (1) A szociális alapszolgáltatás személyi térítési díjának megállapításánál a kötelezett rendszeres havi jövedelme vehetõ figyelembe.
(2) Az étkeztetés intézményi térítési díjának alapja az élelmezés nyersanyagköltségének, valamint az étkeztetéssel kapcsolatosan felmerült költségnek egy ellátottra jutó napi összege (a továbbiakban: élelmezési térítés). Az étkeztetésért fizetendõ általános forgalmi adóval növelt személyi térítési díj, amely az élelmezési térítés és az igénybe vett étkezések számának szorzata, nem haladhatja meg az ellátást igénybe vevõ rendszeres havi jövedelmének 25%-át.
(3) A 63. § szerinti házi segítségnyújtás keretében biztosított ellátás intézményi térítési díja az ellátásra fordított költségek alapján megállapított óradíj. Az ellátásért fizetendõ személyi térítési díj, amely az óradíjnak és a gondozásra fordított idõnek a szorzata, nem haladhatja meg a gondozott rendszeres havi jövedelmének 20%-át.
(4) Ha a házi segítségnyújtás keretében étkezést is biztosítanak, a személyi térítési díj együttes összege nem haladhatja meg a gondozott rendszeres havi jövedelmének 30%-át.
(5) A támogató szolgálat keretében biztosított ellátás térítési díja az ellátásra fordított költségek alapján megállapított óradíj és az ellátásra fordított idõnek a szorzata, valamint - a fogyatékos személy szállítása esetén - a szállítási kilométerdíj.
(6)
117. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szakosított ellátások intézményi térítési díjának alapja
a) nappali ellátást nyújtó intézmények esetén az élelmezési térítés;
b) átmeneti, valamint ápolást, gondozást nyújtó és rehabilitációs intézmény, továbbá ápoló, gondozó célú lakóotthon esetén az egy ellátottra jutó önköltség napi összege;
c) rehabilitációs célú lakóotthon esetén az egy ellátottra jutó lakhatási költség napi összege, továbbá étkezés igénybevétele esetén az élelmezési térítés, valamint szolgáltatások igénybevétele esetén az egy ellátottra jutó összköltség napi összege.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézményi ellátásért fizetendõ személyi térítési díj nem haladhatja meg a jogosult havi jövedelmének
a) 30%-át a nappali ellátást;
b) 60%-át az átmeneti elhelyezést;
c) 50%-át a rehabilitációs célú lakóotthoni elhelyezést;
d) 80%-át, a c) pont alá nem tartozó egyéb tartós elhelyezést
nyújtó intézmények esetén.
(3) Ha a (2) bekezdés c) vagy d) pontjában meghatározott intézményi ellátásban részesülõ a havi jövedelmébõl nem tudja megfizetni az intézményi térítési díj mértékével azonos személyi térítési díjat, a fenntartó határozattal állapítja meg a személyi térítési díjat az alábbiak figyelembevételével:
a) az ellátásban részesülõ havi jövedelme,
b) az ellátásban részesülõ jelentõs készpénz vagy ingatlan vagyona, ezek hiányában
c) a tartásra köteles és képes személy havi jövedelme.
(4) Az a készpénz vagy ingatlan vagyon tekinthetõ jelentõsnek, amelynek összege, illetve forgalmi értéke az intézményi térítési díj egy évi összegét a jogosult elhelyezésekor vagy a térítési díj felülvizsgálatakor, illetve a lekötött készpénzvagyon és a jelzálogjog értékének módosításakor meghaladja.
117/A. § (1) A bentlakásos intézményekben - kivéve a hajléktalan személyek átmeneti szállását és az éjjeli menedékhelyet - a jövedelemmel nem rendelkezõ 16 év fölötti ellátottak részére személyes szükségleteik fedezésére az intézmény költõpénzt biztosít. Költõpénzt kell biztosítani annak az ellátottnak is, aki helyett a térítési díjat jövedelem hiányában kizárólag a tartásra köteles és képes személy fizeti, illetve a térítési díjat ingatlan vagyona terhére állapították meg. Ha az ingatlan vagyonnal rendelkezõ ellátottnak költõpénzt állapítanak meg, a költõpénz terhelését a térítési díjra vonatkozó szabályok szerint kell elrendelni. A költõpénz havi összege nem lehet kevesebb a tárgyév január 1-jén érvényes öregségi nyugdíj legkisebb összegének 20%-ánál. Legalább a költõpénz összegére kell kiegészíteni az ellátottnak ezt az összeget el nem érõ jövedelmét.
(2) A bentlakásos intézményben az ellátott által fizetendõ térítési díjat úgy kell megállapítani, hogy részére legalább az (1) bekezdés szerinti költõpénz visszamaradjon.
(3) Az ellátást igénybe vevõ részére az egészségi állapot javításához vagy szinten tartásához szükséges alapgyógyszereket a bentlakásos intézmény - a külön jogszabályban meghatározottak szerint - térítésmentesen biztosítja. Ezen túlmenõen az egyéni gyógyszerigények költségét - a külön jogszabályban foglaltak szerint - az ellátott személy viseli.
117/B. § (1) Az Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlõségi miniszter által rendeletben meghatározott, az átlagot jóval meghaladó minõségû elhelyezési körülményeket és szolgáltatásokat biztosító tartós bentlakásos intézményben a személyi térítési díj mellett az intézményi elhelyezéskor egyszeri hozzájárulás, vagy az intézményi ellátás során személyi térítési díj pótlék is kérhetõ. Az egyszeri hozzájárulás összege a bentlakásos és átmeneti elhelyezést nyújtó intézményi ellátás jogcímen egy ellátott után járó tárgyévi normatív állami támogatás hétszeresét, a személyi térítési díj pótlék a havi intézményi térítési díj kétszeresét nem haladhatja meg. Ha a gondozás öt éven belül - a haláleset kivételével - megszûnik, az egyszeri hozzájárulásnak a fennmaradó évekre jutó idõarányos részét vissza kell fizetni.
(2) Az (1) bekezdés szerinti egyszeri hozzájárulás összegének legalább tíz százalékát a fenntartó elkülönítetten kezeli, az (1) bekezdésben meghatározott visszafizetési kötelezettség teljesíthetõsége érdekében.
(3) Az (1) bekezdés szerinti egyszeri hozzájárulás összegének legalább harminc százalékát szociális intézményfejlesztésre, mûködtetésre, valamint a tárgyi, személyi feltételek javítására kell fordítani.
118. § (1) A személyi térítési díj fizetésére köteles ingatlan tulajdonjogával rendelkezõ jogosult esetén a térítési díjat és az intézmény által biztosított költõpénzt jelzálogjog biztosítja.
(2) A jelzálogjog tényét a térítési díjat megállapító határozat tartalmazza. A jelzálogjog tényérõl az ingatlan fekvése szerint illetékes földhivatalt a határozat egy példányának megküldésével tájékoztatni kell. A földhivatal a jelzálogjogot az intézményt fenntartó javára az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzi.
119. § (1) A személyi térítési díjat
a) a kiskorú és a gondnokság alatt álló jogosult esetén a törvényes képviselõ;
b) a gondnokság alatt nem álló, magasabb összegû családi pótlékban részesülõ jogosult esetén a családi pótlékra vagy a családi pótlék felvételére jogosult;
c) az a)-b) pontban nem szabályozott esetekben a térítési díj fizetésére kötelezett jogosult vagy tartására köteles és képes személy
fizeti meg az intézménynek.
(2)
VI. Fejezet
Szerzõdéses szociális ellátások
120. § Az e törvényben meghatározott személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátást a helyi önkormányzat az Ötv. 81. § (1) bekezdése szerint, valamint az állami szerv szociális szolgáltatást végzõ egyesülettel, alapítvánnyal, egyházi jogi személlyel, ezek intézményeivel, egyéni vagy társas vállalkozóval (a továbbiakban: szolgáltatást végzõ) kötött szerzõdés (a továbbiakban: ellátási szerzõdés) útján is biztosíthatja.
121. § (1) Az ellátási szerzõdést írásban kell megkötni.
(2) Az ellátási szerzõdésnek tartalmaznia kell
a) a szolgáltatást végzõ jogállása szerinti bírósági bejegyzés, illetve a szociális tevékenységet végzõ egyéni és társas vállalkozó tevékenységére külön jogszabály szerint vonatkozó hatósági engedély adatait;
b) a szociális ellátás formáját, az ellátásban részesítendõk körét, számát;
c) a szolgáltatást végzõ nyilatkozatát a szerzõdésben meghatározott szociális szolgáltatásra vonatkozó külön jogszabályok és szakmai követelmények, nyilvántartási kötelezettségek ismeretére és betartására;
d) a szolgáltatásért fizetendõ díj mértékére és átutalására vonatkozó kikötéseket;
e) szerzõdésszegés esetén a szolgáltatás folyamatos biztosítására, valamint a kártérítés mértékére vonatkozó kikötést;
f) a szerzõdés felmondásának hónapokban meghatározott idejét;
g) az ellátás igénybevételének szabályaihoz kapcsolódva különösen a tájékoztatási kötelezettség teljesítését, az e törvényben meghatározott értesítési kötelezettséget, különös tekintettel arra az esetre, ha a települési önkormányzat rendelkezik meghatározott számú férõhellyel az intézményben;
h) a panaszok érvényesítésének rendjét, az önkormányzat tájékoztatásának formáját, a panaszok kivizsgálására vonatkozó megállapodást;
i) az önkormányzat részére történõ beszámolás, tájékoztatás módját, formáját, gyakoriságát azzal, hogy az ellátást biztosító szervezetet évente legalább egyszer beszámolási kötelezettség terheli;
j) a külön jogszabályban meghatározott adatszolgáltatási kötelezettség teljesítésének módját, a statisztikai adatgyûjtéshez szükséges adatok rendelkezésre bocsátását;
k) az ellátási szerzõdés alapján végzett feladat ellátásához kapcsolódóan a szolgáltatásért járó ellenérték összegét;
l) az ellenérték megfizetésével kapcsolatos eljárási kérdéseket, határidõket;
m) az ellenértékkel történõ elszámolással kapcsolatos kötelezettségeket.
(3)
122. § A helyi önkormányzat képviselõ-testülete az ellátási szerzõdés megkötését, a szerzõdés módosítását, illetve megszüntetését nem ruházhatja át.
Az intézményi szolgáltatások ellátása intézményen kívüli szervezet által
122/A. § (1) A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény fenntartója vagy az önállóan gazdálkodó intézmény vezetõje (a továbbiakban együtt: fenntartó) az intézmény által biztosítandó egyes szolgáltatásokat intézményen kívüli szervezet igénybevételével - legfeljebb ötéves idõtartamra kötött szerzõdés alapján - elvégeztetheti.
(2) Szerzõdéses szolgáltatások lehetnek különösen
a) mosatás,
b) takarítás,
c) étkeztetés,
d) könyvelés,
e) karbantartási feladatok elvégzése.
122/B. § (1) A szerzõdéses szolgáltatások alapján kötött szerzõdés - függetlenül a közbeszerzés vagy a pályáztatás alkalmazásától - tartalmazza
a) a szolgáltatást végzõ jogi személyiségének formája szerinti bírósági bejegyzés vagy az egyéni vállalkozói igazolvány adatait;
b) szükség esetén az adott tevékenység végzésére jogosító hatósági engedélyt vagy a szakképzettséget igazoló irat adatait;
c) a szolgáltatás formáját, a szolgáltatással érintett intézmény(ek) körét, valamint a szolgáltatást biztosító nyilatkozatát arra nézve, hogy a szolgáltatásra vonatkozó, külön jogszabályban meghatározott szakmai követelményeket ismeri;
d) a szolgáltatást nyújtó részérõl az arra vonatkozó nyilatkozatot, hogy az ellátottak adatainak vonatkozásában az adatvédelmi jogszabályi rendelkezéseket betartja és betartatja;
e) a szolgáltatásért járó díj mértékére, fizetésére vonatkozó szabályokat;
f) az adatszolgáltatási kötelezettség teljesítésére vonatkozó szabályokat;
g) szerzõdésszegés esetén a szolgáltatás folyamatos biztosítására vonatkozó feltételeket, illetve a kártérítés mértékére vonatkozó megállapodást;
h) a szerzõdés felmondásának szabályait, a felmondás határidejét, figyelemmel a szolgáltatás folyamatos biztosításának kötelezettségére;
i) a szolgáltatás alvállalkozásba adásának tilalmát kimondó rendelkezést;
j) a szolgáltatással kapcsolatosan az intézmény tájékoztatásának formáját, módját, körét, az intézmény vezetõjének jogosítványait a szolgáltatás biztosításával kapcsolatos vitás kérdések rendezését;
k) a vitás kérdések rendezésének eljárási szabályait;
l) a szolgáltatást biztosító szervezet nyilatkozatát arról, hogy lejárt köztartozása nincs, valamint nyilatkozatot a számlaszámáról, illetve a megállapodás megkötéséhez szükséges egyéb adatokról.
(2) Amennyiben a fenntartó megállapítása szerint a szolgáltató nem megfelelõ színvonalon végzi a tevékenységét, felszólítja a szolgáltatót a szerzõdés szerinti teljesítésre, majd kezdeményezi a szerzõdés felmondását.
122/C. § (1) Ha a szerzõdéssel érintett szolgáltatás ellenértéke nem éri el a közbeszerzési értékhatárt, az állami fenntartó pályázatot ír ki a lebonyolításra. A pályázat szövegét a helyben szokásos módon, valamint egy országos napilapban közzé kell tenni.
(2) A pályázatot elbíráló bizottság tagjai
a) a fenntartó pénzügyi, illetve szakmai képviselõje,
b) az érintett szociális intézmény vezetõje - amennyiben több intézményt érint a szerzõdés, abban az esetben a fenntartó által kijelölt intézményvezetõ,
c) az intézmény gazdasági vezetõje - több intézmény esetén a fenntartó által kijelölt gazdasági vezetõ, amely személy azonban nem lehet ugyanazon intézmény alkalmazottja, mint az intézményvezetõk közül kijelölt személy.
(3) A pályázatok eredményérõl, a bizottság döntésérõl a fenntartó értesíti a pályázókat.
(4) A megállapodást írásba kell foglalni. A szolgáltatást biztosító szervezet és az intézményvezetõ évente egyszer köteles beszámolni a képviselõ-testületnek a feladat ellátásáról, a szolgáltatás költségeirõl, az esetleges panaszokról.
VII. Fejezet
A szociális ellátások finanszírozásának 
egyes szabályai
123. § (1) A központi költségvetés terhére kell biztosítani az 50. § (1) és (3) bekezdése alapján kiállított közgyógyellátási igazolvány után fizetendõ térítésnek a fedezetét.
(2)
124. § (1) A rendszeres szociális segély 37/E. § szerint folyósított összegének 90%-át, a hajléktalan személy részére folyósított rendszeres szociális segély teljes összegét a központi költségvetés megtéríti.
(2) A munkanélküliek jövedelempótló támogatása összegének 75%-át, a munkanélküli hajléktalanok jövedelempótló támogatásának teljes összegét a Munkaerõpiaci Alap megtéríti.
(3)
(4) A 45. § (4) bekezdése szerinti átmeneti segélyezés fedezetéhez az Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlõségi Minisztérium a fõvárosi önkormányzattal évente kötött megállapodásban foglalt keretösszeggel hozzájárul.
(5) Az idõskorúak járadéka 32/C. § (1) bekezdése szerinti összegének 90%-át, a bentlakásos intézményben ellátottak és a hajléktalanok részére folyósított járadék teljes összegét a központi költségvetés megtéríti.
(6) Az önkormányzat a központi költségvetés részére a költségviselés arányában visszafizeti
a) a jogosulatlanul, illetve rosszhiszemûen igénybe vett pénzbeli szociális ellátás [17. § (1) bekezdés a) pontja]
b)
megtérítésével befolyt összeget.
125. § A települési önkormányzat által megállapított és folyósított pénzbeli és természetben nyújtott ellátások kiadásaihoz, továbbá a rendszeres szociális segélyt kérelmezõ foglalkoztatásának költségeihez, valamint a helyi önkormányzatok által fenntartott személyes gondoskodás keretébe tartozó ellátási formák mûködési és fejlesztési költségeihez az állam
a) az állandó lakosok után járó szociális célú normatív állami támogatással (a továbbiakban: szociális normatíva);
b) kötött felhasználású foglalkoztatási támogatással;
c) az idõskorúak járadékához, a rendszeres szociális segélyhez, a lakásfenntartási támogatáshoz [38. § (2) és (5) bek.], az ápolási díjhoz [41. § (1) bek.] és az adósságcsökkentési támogatáshoz kötött felhasználású támogatásokkal;
d) a fenntartott szociális intézmények után járó normatív állami támogatással (a továbbiakban: szociális intézményi normatíva);
e) a szociális továbbképzéssel és szakvizsgával kapcsolatos kiadásokhoz kötött felhasználású támogatással
járul hozzá.
126. § (1) A szociális normatíva tartalmazza a települési önkormányzatok által nyújtott pénzbeli és természetbeni ellátások kiadásaihoz, valamint a személyes gondoskodás körébe tartozó alapellátások mûködési költségeihez történõ állami hozzájárulást.
(2)-(3)
127. § (1) A szociális intézményi normatívák tartalmazzák a személyes gondoskodás körébe tartozó szakosított ellátások mûködési költségeihez történõ állami hozzájárulást.
(2) A nem állami, illetve egyházi fenntartónak a külön jogszabályban meghatározott, és az általa fenntartott szociális intézmény mûködéséhez biztosított normatív állami hozzájárulás - kivéve a kiegészítõ támogatást - teljes összegét át kell adnia annak az intézménynek, amelyre tekintettel a támogatás megállapítására sor került.
128. § (1) Kötött felhasználású állami támogatásként a helyi önkormányzatok
a) címzett és céltámogatást a külön törvényben foglaltak szerint,
b) központosított elõirányzatot,
c) szociális szakmai programokhoz nyújtott támogatást
kaphatnak.
(2) Az egyházi és nem állami fenntartó szociális szakmai programokhoz támogatást kaphat.
129. § Címzett támogatás keretében kell gondoskodni az idõsek és fogyatékosok ápolását, gondozását nyújtó intézmények, valamint a pszichiátriai betegek, illetve a fogyatékosok rehabilitációs intézményeinek olyan mértékû férõhelybõvítésérõl, hogy az önkormányzatok eleget tudjanak tenni az ellátási kötelezettségüknek.
130. § A kistérségi társulás a települési önkormányzatok többcélú kistérség társulásáról szóló 2004. évi CVII. törvény 2. §-ának (2) bekezdése szerinti ösztönzõ támogatásra jogosult, ha a kistérséghez tartozó valamennyi településen az általa fenntartott szolgáltató, illetve intézmény keretében biztosítja
a) a családsegítést,
b) a jelzõrendszeres házi segítségnyújtást,
c) a közösségi ellátásokat,
d) a támogató szolgáltatást és
e) a nappali ellátást.
131. § A szociális szakmai programok meghirdetésével kell elõsegíteni a fenntartó számára a szociális intézmények olyan mértékû fejlesztésének támogatását, hogy az érintett önkormányzatok eleget tudjanak tenni az e törvényben elõírt kötelezettségüknek.
VIII. Fejezet
Záró rendelkezések
132. § (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy megállapítsa
a) a pénzbeli szociális ellátások folyósításának és elszámolásának részletes szabályait;
b) a közgyógyellátásra való jogosultság, valamint az igazolványok kiadásának, visszavonásának, az igazolvány alapján járó kedvezmények igénybevételének részletes szabályait, valamint az igazolvány tartalmát;
c) a Szociálpolitikai Tanács összetételére, megalakítására és mûködésére vonatkozó részletes szabályokat;
d) az egyes pénzbeli és természetbeni szociális ellátásokhoz kapcsolódó részletes eljárási szabályokat;
e) a személyes gondoskodást nyújtó ellátásokért fizetendõ térítési díjak megállapításának részletes szabályait;
f) a szociális szolgáltatások és intézmények engedélyezésének és mûködésének részletes szabályait;
g) a nem állami és egyházi fenntartók által igénybe vehetõ normatív állami hozzájárulás igénylésének, folyósításának és elszámolásának részletes szabályait;
i) a foglalkoztatási támogatás igénylésével, elszámolásával kapcsolatos szabályokat;
j)
k) az Európai Gazdasági Térség állampolgára és az e törvényben meghatározott hozzátartozójára vonatkozó ellátások igénylésével, megállapításával, folyósításával, valamint az igényelbíráló szervek adatfeldolgozásával kapcsolatos részletes szabályokat;
l) a rehabilitációs intézményekben elhelyezettek utógondozási feladatainak részletes szabályait.
(2) Felhatalmazást kap az ifjúsági, családügyi, szociális és esélyegyenlõségi miniszter, hogy rendeletben szabályozza
a) az Országos Szociálpolitikai Szakértõi Névjegyzékkel, valamint a szakértõk tevékenységével összefüggõ részletes szabályokat;
b) a szociális szolgáltatások mûködési feltételére vonatkozó szabályait;
c) a szociális szolgáltatások szakmai feladataira vonatkozó szabályait;
d) a külföldi alap-, közép- és felsõfokú szakképzés, valamint szakirányú szakképzés során szerzett szakképzettség megszerzését tanúsító oklevelek elismerésére, valamint az eljáró hatóságra, annak feladat- és hatáskörére vonatkozó részletes szabályokat;
e) a személyes gondoskodást végzõ személyek adatainak mûködési nyilvántartására vonatkozó szabályokat;
f) a szociális szakképesítést szerzett személyek szakvizsgáztatására, valamint a szociális szolgáltatásokat végzõ személyek továbbképzésére vonatkozó szabályokat, ide nem értve a szakirányú továbbképzési szakokon folyó továbbképzést;
g) a rehabilitációs intézményben elhelyezett és a fogyatékos személyek otthonában élõ személyek állapotának felülvizsgálatára vonatkozó szabályokat;
h) a személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátások igénybevételére vonatkozó szabályokat;
k) az egyes szociális szolgáltatásokat végzõk képzésére és vizsgakövetelményeire vonatkozó szabályokat.
(3) Felhatalmazást kap az egészségügyi miniszter, hogy az ifjúsági, családügyi, szociális és esélyegyenlõségi miniszterrel egyetértésben a közgyógyellátás keretében rendelhetõ gyógyszerek körét [49. § (2) bekezdés] rendeletben szabályozza.
133. § (1) E törvény - a 24. § (2) bekezdése, a 33-37. §-a, a 127. §-a, a 129-130. §-a, valamint a 135. §-a kivételével - a kihirdetést követõ 30. napon lép hatályba.
(2) A törvény 33-37. §-a, 130. §-a és 135. §-a a kihirdetés napját követõ hónap elsõ napján, a 24. § (2) bekezdése 1993. május 1. napján, a 127. és a 129. § 1994. január 1-jén lép hatályba.
134. § A települési önkormányzatoknak a 2003. január 1-jétõl megszervezendõ alapszolgáltatási formák biztosításáról folyamatosan, de legkésõbb 2007. december 31-éig kell gondoskodniuk. Azok a helyi önkormányzatok, amelyek az e törvényben meghatározott egyéb ellátási formák mûködési feltételeit teljes körûen még nem teljesítették,
a) a személyi feltételek biztosításáról folyamatosan, de legkésõbb 2005. december 31-éig,
b) a szakképzettségi feltételek biztosításáról folyamatosan, de legkésõbb 2005. december 31-éig,
c) a tárgyi feltételek biztosításáról folyamatosan, de legkésõbb 2008. december 31-éig
kell gondoskodniuk, azzal, hogy a szolgáltatások szakmai színvonala a 2002. december 31-i állapothoz képest nem eshet vissza.
135. §
136. § (1)
(2)
(3)
137. §
138. § A helyi önkormányzat az e törvényben meghatározott rendeletalkotási kötelezettségének a törvény hatálybalépésétõl számított hat hónapon belül köteles eleget tenni.
139. § (1) A törvény 18-24. §-ainak rendelkezéseit kell alkalmazni a törvény által nem szabályozott, az önkormányzat képviselõ-testülete, a polgármester, valamint a jegyzõ feladat- és hatáskörébe tartozó szociális ellátásokról és szolgáltatásokról vezetett, személyes adatokat is tartalmazó nyilvántartásokra.
(2) Az (1) bekezdés rendelkezései az irányadók akkor is, ha a személyes gondoskodás megszervezését nem önkormányzati szerv az önkormányzattól átvállalja.
139/A. § A 2000. június 30-án mûködési engedéllyel vagy ideiglenes mûködési engedéllyel rendelkezõ a 92/C. § szerint tartalékképzésre kötelezett intézmény fenntartója
a) 2001. március 31-ig az intézmény tárgyévi normatív állami hozzájárulásának 6 százalékát,
b) 2002. március 31-ig az intézmény tárgyévi normatív állami hozzájárulásának 8 százalékát,
c) 2003. március 31-ig az intézmény tárgyévi normatív állami hozzájárulásának 10 százalékát
kitevõ összeget köteles a tartalékalapba helyezni.
140. § A törvény hatálybalépésével egyidejûleg hatályát veszti a helyi önkormányzatok és szerveik, a köztársasági megbízottak, valamint egyes centrális alárendeltségû szervek feladat- és hatásköreirõl szóló, módosított 1991. évi XX. törvény 129. § (2) bekezdésének a), e) és g) pontjai, a 130. § b) pontja, a 132. § (1) bekezdésébõl a „szociális intézmények (szociális otthonok és intézetek, családsegítõ központok, idõsek gondozási központjai)” szövegrész, a 133. § d) pontja, a 135. § d), f), g), h), i), j), k), m) és t) pontja.
Hatálybaléptetõ, záró és átmeneti rendelkezések a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény módosításaihoz
1997. évi LXXXIV. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény módosításáról 13. § (1) E törvény hatálybaléptetésérõl a magánnyugdíjról és a magánnyugdíjpénztárakról szóló törvény rendelkezik.
(2) E törvény hatálybalépésével egyidejûleg
a) hatályát veszti az Szt.
aa) 37/A. §-a (1) bekezdésének b) pontja,
ab) 55. §-a (1) bekezdésének elsõ mondata,
ac) 116. §-ának (1) bekezdésében a „gyermekétkeztetés kivételével a” szövegrész,
ad) 116. §-ának (2) bekezdésében a „gyermekétkeztetésnek nem minõsülõ” szövegrész;
b) az Szt. 34. §-a (2) bekezdésének b) pontjában a „33. § (2) bekezdése” szövegrész helyébe a „33. § (3) bekezdése” szövegrész lép;
c) az Szt. 121. §-a (2) bekezdésének e) pontjában a „mérséklésére” szó helyébe a „mértékére” szó lép.
(3) A települési önkormányzat 1997. december 31-ig megvizsgálja a rendszeres szociális segélyben részesülõk idõskorúak járadékára való jogosultságát, és ha a személy az Szt. 32/B. §-ában foglalt jogosultsági feltételeknek megfelel, úgy számára 1998. január 1-jétõl idõskorúak járadékát állapít meg.
(4) A jegyzõ - hivatalból - közgyógyellátásra való jogosultságot állapít meg 1998. január 1-jétõl annak a (3) bekezdés szerint idõskorúak járadékában részesülõ személynek, aki megfelel az Szt. 50. § (3) bekezdésében foglalt jogosultsági feltételeknek.
(5) 1997. december 31-ét követõ idõponttól nem állapítható meg új jogosultság házastársi pótlékra, valamint házastárs után járó jövedelempótlékra, továbbá a 62. életévet, illetõleg a reá irányadó nyugdíjkorhatárt betöltött személy esetén rendszeres szociális járadékra.
(6) Az 1998. január 1-je elõtti idõponttól megállapított házastársi pótlékot és házastárs után járó jövedelempótlékot 1998. január 1-jétõl annak a személynek kell változatlan feltételekkel folyósítani, akire nézve azt megállapították.
1999. évi LXXIII. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény módosításáról 56. § (1) A szociális intézményben ellátottak számára vonatkozó, - az e törvény 15. §-ának (3) bekezdésével megállapított - Szt. 57. § (3) bekezdésében foglalt rendelkezést azon intézmények esetében kell alkalmazni, amelyek e törvény hatálybalépését követõen kapnak mûködési engedélyt.
(2) A mûködési nyilvántartások tárgyi és személyi feltételeit legkésõbb 2001. január 1. napjáig kell biztosítani.
(3) A munkáltató a személyes gondoskodást végzõ személy e törvényben meghatározott adatait 2001. január 1. napjától köteles a mûködési nyilvántartást vezetõ szervnek bejelenteni.
(4) A fogyatékos személyek otthonában élõ felnõtt személy felülvizsgálatát elsõ alkalommal e törvény hatálybalépésétõl számított két éven belül kell elvégezni. Az elsõ felülvizsgálatot a szociális és családügyi miniszter által kijelölt bizottságok végzik. A bizottság pszichológus, pszichiáter és a fogyatékosság jellege szerinti szakgyógypedagógus képesítéssel rendelkezõ személyekbõl, valamint a megyei módszertani feladatok ellátására kijelölt intézmény vezetõjébõl áll.
(5) Az egyszeri hozzájárulás összegének felhasználására vonatkozó, - az e törvény 49. §-ával megállapított - Szt. 117/B. § (3) bekezdésében foglalt rendelkezést az e törvény hatálybalépését követõen befizetett hozzájárulásokból származó bevételekre kell alkalmazni.
 (6) A helyi önkormányzat e törvény hatálybalépésétõl számított hat hónapon belül - az e törvényben foglaltak alapján - köteles felülvizsgálni a személyes gondoskodást nyújtó ellátásokra vonatkozó rendeletét.
(7)-(8)
(9) A 37. §-sal megállapított Szt. 94/A. § (1) bekezdés b) pontjának hatálybalépéséig a megyei, fõvárosi önkormányzat által fenntartott tartós bentlakásos intézményi ellátás iránti kérelemrõl a kérelmezõ lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat képviselõ-testülete dönt.
(10) A 37. §-sal megállapított Szt. 94/A. § (1) bekezdés b) pontjának hatálybalépésekor folyamatban lévõ ügyeket a kérelmezõ lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat képviselõ-testülete bírálja el.
1999. évi CXXII. törvény egyes munkaügyi és szociális törvények módosításáról 54. § (3) A törvény 27-28. §-a, a 29. §-a - az Szt. 37/A. §-a (1) bekezdésének ac) pontját megállapító része kivételével -, valamint 31-32. §-a 2000. május 1-jén lép hatályba. Ezzel egyidejûleg az Szt. 25. §-ának (3) bekezdésében „a munkanélküliek jövedelempótló támogatását” szövegrész, továbbá az Szt. 33-37. §-a, és a 33. §-át megelõzõ „Munkanélküliek jövedelempótló támogatása” alcím hatályát veszti. Az Szt. 33-37. §-ának rendelkezéseit azonban az e törvény 56. § (1)-(3) bekezdésében meghatározott esetekben tovább kell alkalmazni.
56. § (1) Annak a munkanélkülinek, akinek jövedelempótló támogatásra való jogosultsága 2000. május 1-jét megelõzõen keletkezik és az ellátás megállapítására irányuló kérelmét 2000. április 30-ig benyújtja, az ellátást a 2000. április 30-án hatályban lévõ jogszabályok alapján kell megállapítani és folyósítani.
(2) Annak a munkanélkülinek, akinek 2000. május 1-jét megelõzõen jövedelempótló támogatásra való jogosultságát megállapították, az ellátást a 2000. április 30-án hatályban lévõ szabályok alapján tovább kell folyósítani.
(3) Annak a munkanélkülinek, akinek a jövedelempótló támogatás folyósítása 2000. május 1-jén vagy ezt követõen szünetel, a szünetelésre okot adó körülmény megszüntetését követõen, az ellátást a 2000. április 30-án hatályban lévõ szabályok alapján tovább kell folyósítani.
(4) Annak az aktív korú nem foglalkoztatott személynek, akinek a rendszeres szociális segélyre való jogosultságát 2000. május 1-je elõtt állapították meg, az e törvénnyel megállapított Szt. 37/D. § (2) bekezdése szerinti együttmûködési kötelezettsége a rendszeres szociális segélyre való jogosultság felülvizsgálatának idõpontjától áll fenn.
58. § (1) A törvény 49-50. §-a 2000. szeptember 1-jén lép hatályba, azonban fogyatékossági támogatásra való jogosultságot legkorábban 2001. július 1-jétõl lehet megállapítani.
(2) A törvény
a) 26. §-a, 29. §-ának az Szt. 37/A. §-a (1) bekezdésének ac) pontját megállapító része, valamint e § (5)-(7) bekezdése 2001. július 1-jén,
b)
lép hatályba.
2001. évi LXXIX. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény módosításáról 58. § (1) E törvény - a (2)-(3) bekezdésben foglalt eltéréssel - 2002. január 1-jén lép hatályba.
(2) E törvény 6. §-a, 11-13. §-ai, 16-22. §-ai, 24. §-a, 27. §-a, 30. §-a, 34. §-a, 38. §-a, 42-45. §-ai, 48. §-a, 53-54. §-ai, 58. §-a (6) bekezdésének c) pontja 2003. január 1-jén lép hatályba.
(3) E törvény 1. §-ának (2)-(3) bekezdése, 2-3. §-ai, 7. §-ának az 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Szt.) 41. § (2) bekezdését megállapító része, 8. §-ának az Szt. 42. §-a (2) bekezdésének d) pontját megállapító része, 56. §-ának az Szt. 132. §-a (1) bekezdésének k) pontját megállapító része a Magyar Köztársaságnak az Európai Unióhoz történõ csatlakozásról szóló nemzetközi szerzõdést kihirdetõ törvény hatálybalépésének napján lép hatályba.
(4) E törvény hatálybalépésével egyidejûleg az Szt.
a) 42. §-ának (4) bekezdése,
b) 85. §-a,
c) 96. §-ának (2) bekezdése,
d) 98. §-a,
e) 99/A. §-a,
f) 105. §-ának (3)-(4) bekezdése,
g) 107. §-a,
h) 132. §-a (1) bekezdésének c) és g) pontja,
i) 132. §-a (2) bekezdésének d) és f) pontja
hatályát veszti.
(5) A települési önkormányzat az e törvény hatálybalépése elõtt megállapított ápolási díjra vonatkozó jogosultságot e törvény hatálybalépésétõl számított hat hónapon belül felülvizsgálja. Amennyiben a felülvizsgálat eredményeként az ápolási díj megszüntetésére vagy összegének csökkentésére kerül sor, akkor az intézkedés legkorábbi idõpontja a felülvizsgálatot követõ harmadik hónap elsõ napja. Az e törvény hatálybalépésekor folyamatban lévõ ápolási díj megállapítása iránti ügyek elbírálása során e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
(6) E törvény hatálybalépésével egyidejûleg az Szt.
a) 44. §-ának (1) bekezdésében a „41. § (1) bekezdésében” szövegrész helyébe a „41. § (1)-(2) bekezdésében” szövegrész,
b) a 44. §-ának (2) bekezdésében a „41. § (2) bekezdése” szövegrész helyébe a „41. § (4) bekezdése” szövegrész,
c) 44. §-ának (2) bekezdésében a „60%-ánál” szövegrész helyébe a „80%-ánál” szövegrész,
d) 50. §-a (1) bekezdésének h) pontjában az „az aki után szülõje” szövegrész helyébe az „az aki, vagy aki után szülõje” szövegrész,
e) IV. fejezetének „Személyes gondoskodást nyújtó ellátások” címe helyébe a „Szociális szolgáltatások” cím,
f) 58. §-ában a „önkormányzatokkal szerzõdéses jogviszony alapján önkormányzati feladatokat ellátó” szövegrész helyébe az „önkormányzati feladatokat ellátó nem állami fenntartó” szövegrész
lép.
(7)
(8) A megyei jogú város a szakosított ellátási formák megszervezésérõl e törvény hatálybalépését követõ öt éven belül köteles gondoskodni.
(9) A szolgáltatástervezési koncepciót a megyei, fõvárosi önkormányzat és a megyei jogú város önkormányzata 2003. december 31-éig, a települési önkormányzat 2004. december 31-éig készíti el.
(10) A felülvizsgálati bizottság tagjának jelölésére jogosult személy e törvény hatálybalépését követõ harminc napon belül teszi meg a bizottság tagjainak személyére vonatkozó javaslatát.
(11) A munkaügyi központ vezetõje által - a 113/D. § (7) bekezdés cb) alpontja, valamint a 113/G. § (2) bekezdése b) pontja alapján - kijelölt személyek nevét e törvény hatálybalépését követõ 30 napon belül küldi meg a megyei, fõvárosi önkormányzat részére.
(12)
2003. évi IV. törvény az egyes szociális tárgyú törvények módosításáról 82. § (2) A 32. §-sal megállapított, az Szt. 117/B. §-ának (1) bekezdésében meghatározott egyszeri hozzájárulás összegének felsõ határára vonatkozó rendelkezést az e törvény hatálybalépését követõen benyújtott intézményi elhelyezés iránti kérelmek esetében kell alkalmazni.
(3)
(4) Az Szt. 68. §-ának (4) bekezdésében meghatározott, idõsek otthonán belüli intenzív gondozási részlegre, gondozási csoportra vonatkozó szabályt 2006. január 1-jétõl kell alkalmazni.
(5) Az Szt. 85/C. §-ának (5) bekezdésében meghatározott, megyei, fõvárosi önkormányzat által kialakítandó speciális intézményre vonatkozó szabályt 2005. január 1-jétõl kell alkalmazni.
(6) Az Szt. 90. §-ának (2) bekezdésében meghatározott, megyei jogú városok ellátási kötelezettségére vonatkozó szabályt 2005. január 1-jétõl kell alkalmazni.
(7) Az Szt. 94/K. §-ában meghatározott ellátottjogi képviselõ 2003. július 1-jén kezdi meg mûködését.
(8) Az Szt. 112-113. §-ában meghatározott, rehabilitációs intézményekre vonatkozó külön szabályokat 2005. január 1-jétõl kell alkalmazni.
(9) Az Szt. 113/D-113/G. §-ában meghatározott, felülvizsgálatra, illetve rehabilitációs alkalmassági vizsgálatra vonatkozó szabályokat 2003. július 1-jétõl kell alkalmazni.