1.	Az alkotmányos rend erőszakos megváltoztatása, hazaárulás, kémkedés

1) Az alkotmányos rend erőszakos megváltoztatása

139. § (1) Aki olyan cselekményt követ el, amely közvetlenül arra irányul, hogy a Magyar Köztársaság alkotmányos rendjét erőszakkal vagy ezzel fenyegetve - különösen fegyveres erő igénybevételével - megváltoztassa, bűntettet követ el, és öt évtől tizenöt évig terjedő vagy életfogytig tartó szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Aki az alkotmányos rend erőszakos megváltoztatására irányuló előkészületet követ el, bűntett miatt öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(3) Nem büntethető az alkotmányos rend erőszakos megváltoztatása miatt, akinek önkéntes elállása következtében a bűncselekmény folytatása elmarad, vagy aki annak folytatását önként megakadályozza.

A bűncselekmény jogi tárgya  a Magyar Köztársaság alkotmányos rendje.
A bűntett akkor valósul meg, ha valamely magatartás közvetlenül az alkotmányos rend erőszakos megváltoztatására irányul.

Az elkövetési mód: erőszakkal vagy ezzel fenyegetve.
Megváltoztatás: a fennálló viszonyoknak és rendnek a módosítása, alakítása. Csak aktív magatartással valósítható meg.
A fegyveres erő igénybevétele: bármilyen olyan eszköz, amely az erőszak bekövetkezése lehetőségének nyomatékot adhat.
Fegyveres erő: nagyobb létszámú csoport, amelyben jelentősége van a személyek számának, fegyverek mennyiségének.

Immateriális bűncselekmény; csak szándékosan követhető el. Egyesek szerint nem célzatos, míg pl. Kiss Zsigmond szerint célzatos, így csak egyenes szándékkal lehet elkövetni.

Elkövető bárki lehet, magyar és nem magyar állampolgár egyaránt. Az önálló tettesség ritka, inkább a  társtettesség a jellemző. A részesi alakzat bármelyike előfordulhat. 

A bűncselekmény az erőszakos vagy ezzel fenyegető, közvetlenül az alkotmányos rend megváltoztatására irányuló cselekmény tanúsításával befejezett. A bűncselekmény kísérlete kizárt, a törvény az előkészület is büntetni rendeli. 

Büntethetőséget megszüntető okot szabályoz. Pl. az elkövető feljelentést tesz. 

2) Hazaárulás

144. § (1) Az a magyar állampolgár, aki abból a célból, hogy a Magyar Köztársaság függetlenségét, területi épségét vagy alkotmányos rendjét sértse, külföldi kormánnyal vagy külföldi szervezettel kapcsolatot vesz fel vagy tart fenn, bűntettet követ el, és öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés tíz évtől tizenöt évig terjedő vagy életfogytig tartó szabadságvesztés, ha a hazaárulást
a) súlyos hátrányt okozva,
b) állami szolgálat vagy hivatalos megbízatás felhasználásával,
c) háború idején,
d) külföldi fegyveres erőnek behívásával vagy igénybevételével
követik el.
(3) Aki hazaárulásra irányuló előkészületet követ el, bűntett miatt egy évtől öt évig, háború idején két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

A bűncselekmény általános tárgya a Magyar Köztársaság állambiztonsága.

A bűncselekmény jogi tárgya a Magyar Köztársaság függetlensége, területi épsége és alkotmányos rendje. 
Függetlenség: külső szuverenitás, melynek lényege, hogy az, hogy a Magyar Köztársaság saját államisággal bír, döntéseit külső kontroll nélkül hozza. 
Területi épség:  a Magyar Köztársaság térségének sérthetetlensége, amelyen az állami főhatalom érvényesül.

A hazaárulás a Magyar Köztársaság iránti kötelező állampolgári hűség megszegése. 

A törvényi tényállás 2 elkövetési magatartást határoz meg:
1)	a külföldi kormánnyal vagy külföldi szervezettel történő kapcsolatfelvétel ill. 
2)   a kapcsolat fenntartást. 

Külföldi szervezeten meghatározott célt szolgáló, szabályok szerint működő csoport, intézmény értendő. Egyes nézet szerint külföldi szervezet az ország területén kívül működő bármely szervezet, amely alkalmas a Magyar Köztársaság említett érdekeit sértő cselekmény támogatására, megvalósítására. Más nézet szerint szintén a Magyar Köztársaság területén kívül tevékenykedő szervezet értendő ez alatt a fogalom alatt, de feltétel, hogy az irányításban külföldi állampolgárok is részt vegyenek. Maga a törvényi tényállás nem határozza meg, hogy milyen ez a szervezet; általánosságban olyan, ami a Magyar Köztársaság érdekével ellentétes. Így lehet katonai, gazdasági, szociális, kulturális. Közömbös az, hogy a külföldi kormány vagy szervezet a Magyar Köztársaság által hivatalosan elismert vagy sem. 

Kapcsolatfelvétel kétoldalú viszonyt feltételez, melynek egyik pólusán a magyar állampolgár, másik oldalán a külföldi kormány vagy szervezet áll.
A kapcsolatfelvétel történhet írásban, szóban, közvetítő eszközön keresztül, lényeg, hogy az érintkezés létrejöjjön.
A kapcsolatfenntartás akkor valósul meg, ha a külföldi kormány vagy szervezet és az elkövető között az összeköttetés létrejött. Az elkövetési magatartás aktív cselekvést feltételez.

A bűncselekmény célzatos, ezért csak egyenes szándékkal valósítható meg. 
Az elkövetőnek tisztában kell lennie azzal, hogy külföldi kormánnyal vagy szervezettel vette fel ill. tartja a kapcsolatot és tisztában kell lennie a Magyar Köztársaság tényállásban felsorolt érdekei sérelmének lehetőségével.

Alanya tettesként csak magyar állampolgár lehet, mely ténynek az elkövetéskor kell fennállnia. 

Immateriális bűncselekményről lévén szó, a bűncselekmény a tárgyalt magatartások tanúsításával befejezett; kísérlet előfordulhat pl. abban az esetben, ha a kapcsolat felvételére irányuló magatartás meghiúsul. 
A törvény az előkészületet is büntetni rendeli; a háború idején tanúsított előkészületi magatartásokat súlyosabban. 

Minősített esetek:
•	Súlyos hátrány okozása: ha a célzott érdekek sérelme bekövetkezett. Pl. az országgal szemben hátrányos megkülönböztetés alkalmazásához vezet az elkövető cselekménye.
•	Állami szolgálat vagy hivatalos megbízatás felhasználásával történő elkövetés esetén a magyar állampolgár a személyes bizalmon alapuló hűség kötelezettségét is megsérti.
•	Háború alatt: azt az időszakot kell érteni, mikor az Országgyűlés által kinyilvánított hadiállapot áll fenn, vagy pl. az állam biztonságát súlyosan fenyegető akár külső, akár belső veszély is.
•	A külföldi fegyveres erő fogalma alatt az ország területén kívül vagy belül lévő nagyobb létszámú felfegyverzett csoportot kell érteni, amelyben külföldiek vannak. A behívás az ország területén kívül található külföldi fegyveres erőre, az igénybevétel a belföldön állomásozóra vonatkozik.
      Az előkészület is büntetendő.

3) Kémkedés

147. § (1) Aki idegen hatalom vagy idegen szervezet részére a Magyar Köztársaság ellen hírszerző tevékenységet végez, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Aki az (1) bekezdésben meghatározott kémkedést államtitok kiszolgáltatásával követi el, öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(3) Aki kémkedésre irányuló előkészületet követ el, bűntett miatt öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) Nem büntethető a hírszerző tevékenységre ajánlkozás vagy vállalkozás miatt, aki - mielőtt egyéb hírszerző tevékenységet fejtett volna ki - az ajánlkozását vagy vállalkozását a hatóságnak bejelenti, és a külföldi kapcsolatát teljesen feltárja.

A bűncselekmény jogi tárgya a Magyar Köztársaság alkotmányos rendje; közelebbről az állam biztonsága és valamennyi jelentős érdeke.
 
A bűncselekmény elkövetési tárgya lehet bármely adat, amely alkalmas a Magyar Köztársaság elleni felhasználásra. 
Nem kizárólag a szoros értelemben vett titok, hanem a magyar állam területén tágabb vagy szűkebb embercsoport számára ismert információk és adatok megfelelő rendszerezése, elemzése is felhasználható a Magyar Köztársaság ellen.
A köztudomású vagy bárki által hozzáférhető adatok összegyűjtött vagy csoportosított formában a bűncselekmény elkövetési tárgyai lehetnek. Nem szükséges, hogy a megszerzett adatok a valóságnak mindenben megfeleljenek, továbbá azt sem, hogy az idegen hatalom vagy a szervezet számára abszolút újdonságot jelentsenek. 
Az adat megjelenhet bármelyik információhordozón, fényképen, rajzon, írásban, de rögzítés nélkül is birtokolható.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a hírszerző tevékenység végzése. 
Ez több, mint titkos adatszerző, adatszolgáltató tevékenység, magában foglalja az olyan tevékenységeket is, mint a hírszerző szervezet részére megfelelő személy felkutatása. 
Csak aktív magatartással követhető el, de nem kell, hogy folyamatos vagy nagyobb számú információra vonatkozó legyen. Egyetlen adat megszerzése is tényállásszerű. 
A hírszerző tevékenység átfogja az adatok megszerzését, mely egyenértékű azok birtoklásával, gyűjtését, azok kiszolgáltatását, ill. minden olyan aktív magatartást, mely a hírszerző szervezet részére előnyösebb helyzete teremthet a Magyar Köztársasággal szemben. 
Az idegen hatalom alatt külföldi kormányt kell érteni.

Immateriális bűncselekmény, mely szándékos, de nem célzatos. Lényeg, hogy az elkövető felismerje az adat Magyar Köztársaság elleni felhasználhatóságát. Az egyéni cél a büntetés kiszabása során juthat jelentőséghez. 

A bűncselekmény alanya tettesként bárki lehet,  állampolgárságra tekintet nélkül.

A bűncselekmény a hírszerző tevékenység végzésével befejezett. Kísérlet valósul meg akkor, ha az adatszerzés, adatgyűjtés megkezdődik, de az adathoz az elkövető nem jut hozzá. 
A törvény bünteti az előkészületet is. 

A hírszerző tevékenységre ajánlkozás vagy vállalkozás elkövetéskor nem az előkészülettől elállás általános szabálya érvényesül. A hatóságnak bejelentés – önfeljelentés - és a külföldi kapcsolat teljes feltárása, ez a 2 conjuktív feltétel teljesítése mentesít a felelősségre vonás alól.

A bűncselekmény az államtitoksértéshez képest speciális, így nem állhat vele bűnhalmazatban. 
Ha a bűncselekménynek van politikai célzata, akkor a kémkedés minősített esetét kell megállapítani, ha nincs, akkor az államtitoksértést.

Minősített eset az államtitok kiszolgáltatásával elkövetett kémkedés. 
A kiszolgáltatás az idegen hatalom vagy idegen szervezet részére történő ismertté válást, ahhoz történő eljuttatás megkezdését jelenti.
2.	
Az emberölés

166. § (1) Aki mást megöl, bűntettet követ el, és öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés tíz évtől tizenöt évig terjedő, vagy életfogytig tartó szabadságvesztés, ha az emberölést
a) előre kitervelten,
b) nyereségvágyból vagy
c) más aljas indokból, illetőleg célból,
d) különös kegyetlenséggel,
e) hivatalos személy ellen, hivatalos eljárása alatt, illetőleg emiatt, közfeladatot ellátó személy ellen, e feladatának teljesítése során, továbbá a hivatalos vagy a közfeladatot ellátó személy támogatására vagy védelmére kelt személy ellen,
f) több emberen,
g) sok ember életét veszélyeztetve,
h) különös visszaesőként,
i) tizennegyedik életévét be nem töltött személy ellen
követik el.
(3) Aki emberölésre irányuló előkészületet követ el, bűntett miatt öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) Aki az emberölést gondatlanságból követi el, vétség miatt egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(5) A különös visszaesés szempontjából hasonló jellegű bűncselekmény
a) az újszülött megölése (166/A. §), az erős felindulásban elkövetett emberölés (167. §), a népirtás [155. § (1) bekezdés a) pont];
b) az emberrablás és az elöljáró vagy szolgálati közeg elleni erőszak súlyosabban minősülő esetei [175/A. § (4) bekezdés, 355. § (5) bekezdés a) pont];
c) a terrorcselekmény, a légi jármű hatalomba kerítése és a zendülés súlyosabban minősülő esetei, ha a halált szándékosan okozva követik el [261. § (2) bekezdés a) pont, 262. § (2) bekezdés, 352. § (3) bekezdés b) pont].

Az emberölés tényállása tipikusan nyitott tényállás, mert nem határoz meg időt, helyet, módot stb.

Az emberölés jogi tárgya a más ember élete. 
Büntetőjogi értelemben emberi életről, mint embertől származó, az anyaméhből kivált lény létéről beszélünk. Közömbös, hogy az anyaméhet elhagyó lény életképes-e vagy sem, lényeg az élveszületés.

A bűncselekmény passzív alanya az élő ember. 
A bűntett megvalósulása szempontjából közömbös a passzív alany neme, életkora, egészségi állapota; így a torzszülött elpusztítása is emberölés. Ugyancsak emberölés a gyógyíthatatlan beteg halálának meggyorsítása vagy előidézése szenvedéseinek megrövidítése céljából(eutanázia). 

Az emberi élet kezdete a tolófájás megkezdése, vége a biológiai (agy) halál. Az élet kezdetének és a halál beállásának a kérdése különleges szakismeretet igénylő kérdés, az orvos szakértő véleményének beszerzése nem mellőzhető.

Az elkövetési magatartás mind tevéssel, mind mulasztással elkövethető. 
Tényállásszerű ölési magatartáson olyan tevékenységet vagy mulasztást értünk, amely az általános élettapasztalat szerint alkalmas a törvényi tényállásban meghatározott eredmény, halál előidézésére.
A mulasztás mindig kötelességellenes nem tevés, azaz a mulasztás akkor róható fel az elkövetőnek, ha kötelezve volt olyan aktív magatartás kifejtésére, amelynek megtétele megakadályozta volna a halálos eredmény beálltát, feltéve, és erre reális lehetősége volt. 
A halálos eredmény elhárítására való jogi kötelezettség akkor áll fenn, ha az elkövetőnek az áldozathoz fűződő személyes viszonyán pl. szülő-gyermek, szerződésen vagy munkaviszonyon pl. orvos, ápolónő alapszik. (Ennek hiányában legfeljebb a foglalkozás körében elkövetett veszélyeztetést vagy segítségnyújtás ill. gondozás elmulasztását valósítja meg.)

Az emberölés eredmény bűncselekmény; a felelősség tárgyi alapja az elkövetési magatartás és az eredmény között fennálló okozati kapcsolat megléte. 
A halál bekövetkezésében szerepe van a sértett biológiai adottságainak, de ha az elkövető indította el a halálhoz vezető folyamatot, akkor ennek a bűnösség kérdésében nincs jelentősége, csak a büntetés kiszabása során. 
A mulasztással elkövetett emberölés esetén okozatosságról nem beszélhetünk. 
Az elkövető büntetőjogi felelősségének alapja, hogy nem vett részt a tőle függetlenül megindult okfolyamat elhárításában, amely a halálos eredményhez vezetett, noha erre köteles és képes volt és az elhárításnak reális lehetősége volt.

A szándékosan elkövetett emberölés bűntett, míg a gondatlanságból elkövetett emberölés vétség. 
A szándékosság lényege, hogy az elkövető tudata átfogja a törvényi tényállás objektív jellegű ismérveit.

Az emberölésnek a testi sértéstől való elhatárolása vonatkozásában a Legfelsőbb Bíróság 15. Irányelve szerint a kiindulási szempont az, hogy az elkövető szándéka mire irányul.
Az ölési szándék megállapításához kiindulópont annak vizsgálata, hogy 
•	a használt eszköz, a cselekvés módja, azaz a támadás iránya és ereje az általános élettapasztalat szerint alkalmas volt-e halálos eredmény előidézésére;
•	a sérülés helye és minősége alkalmas volt-e a halál előidézésére vagy előidézhetőségére;
•	az elkövető és a sértett viszonya, az elkövető egyéb személyi körülményei adnak-e lehetőséget arra a következtetésre, hogy az elkövetőnek oka volt a sértett életét kioltására.

Nincs kihatással a büntetőjogi megítélésre, ha az elkövető tévedés folytán mást öl meg, mint akit meg akart ölni.  
Elvétés: az elkövető által szándékolt eredmény nem a célbavett, hanem harmadik személyen áll be. 
A célba vett eredmény tekintetében a szándékos emberölés kísérletét, míg a tényleges eredmény tekintetében gondatlan emberölést kell megállapítani, feltéve, ha a gondatlanság törvényi feltételei fennállnak. 

A gondatlan emberölés csak az alanyi oldal tekintetében tér el a szándékostól. 
Tudatos gondatlanságnál az érzelmi oldal az, hogy könnyelműen bízik az elmaradásban, a hanyag gondatlanságnál a szubjektív elem a tőle elvárhatóság. 

Az emberölés alanya bárki lehet. Az alany tettesi cselekménye lehet közvetlen és közvetett. Közvetlen tettes az, aki a tényállásszerű ölési magatartást saját testi erejével, természeti, állati, mechanikus erők felhasználásával, azaz valamilyen eszköz segítségével követi el. 

Társtettességben elkövetett emberölés állapítható meg, ha 2 vagy több személy, egymás tevékenységéről tudva, szándék-és akarategységben úgy oltja ki a sértett életét, hogy valamilyen tényállásszerű magatartást tanúsítanak. 
A társtettességben elkövetés esetén a gondatlan bűnösség kizárt.

Szándékos emberölésre való felbujtás miatt felel az a személy, aki olyan személyt bír rá emberölésre, akinél a felbujtó fellépéséig fel sem merült az emberölés szándéka. 
A felbujtás akkor állapítható meg, ha az ölési szándék a felbujtó magatartásának hatására alakul ki a tettesben. 
A felbujtásnak konkrétnak kell lenni; feltétel, hogy a felbujtott személy az emberölést legalább megkísérelje. Ennek hiányában az elkövető előkészületi cselekmény miatt fog felelni. 
A felbujtás szándékos magatartás; a felbujtó tudatának át kell fognia, hogy rábírása másban ölési szándékot alakít ki, ill. felbujtói magatartása és az eredmény között fennálló okozati kapcsolatot.

Bűnsegély: 
•	fizikai: aki a tettesnek az emberölés végrehajtásához pl. eszközt szolgáltat, elhárítja az ölést akadályozó nehézségeket. 
•	pszichikai: ha a bűnsegéd tanácsot, útmutatást ad a bűncselekmény elkövetéséhez, ezzel erősíti a végrehajtási szándékot.

Az emberölés befejezett, ha a törvényi tényállásban meghatározott eredmény, a sértett halála bekövetkezett. 
Kísérlet valósul meg, ha a szándékosan véghezvitt ölési magatartást az elkövető megkezdte, de nem fejezte be, vagy a halál egyéb okból elmaradt. 
•	Alkalmatlan kísérlet esete: az eszköz alkalmatlanságát mindig in konkreto kell vizsgálni.
•	Alkalmatlan az elkövetési tárgy, ha azon emberölés elkövetése lehetetlen. 

Jelentősége van a szándékos emberölés kísérletének megítélése szempontjából az önkéntes elállásnak ill. eredmény-elhárításnak. 
Önkéntes elállás csak nem teljes, befejezetlen kísérlet esetén lehet; ekkor az elkövető még nem valósította meg teljesen és maradéktalanul a tényállásszerű ölési magatartást. 
Befejezett kísérlet esetén csak önkéntes erdemény-elhárítás lehet. Ebben az esetben a tettes mindent megtett az általa szándékolt eredmény bekövetkezése érdekében és magatartása objektíve alkalmas a célzott eredmény elérésére. 

Az emberölés előkészületét a törvény bünteti.

Minősített esetek: 
Passzív alanyra tekintettel: 
•	hivatalos személy, közfeladatot ellátó személy ellen, hivatalos eljárása alatt, ill. emiatt
•	több emberen
•	14 éven aluli sértett megölése
A hivatalos személy fogalmát a Btk. értelmező rendelkezése határozza meg.
Eljárás alatt: nincs jelentősége a cselekmény indítékának. Elég, ha az elkövető tudata átfogja azon körülményt, hogy a sértett hivatalos személy, ill., hogy az elkövetés időpontjában jogszerűen hivatalos tevékenységet végez.
Eljárás miatt: a cselekmény motívumát is érzékeli. Nem tartozik ide a személyes bosszúból ölés. Itt időbeli eltávolodás van, pl. ha a hivatalos személy már nyugdíjban van, de a hivatalos eljárása miatt ölték meg, akkor aljas indokból elkövetett emberölés megállapításának van helye.

Több emberen: ha az elkövető 2 vagy több embert megöl, vagy megölésüket megkísérli. Ez törvényi egység (delictum komplexum). 
Feltételek: az egységbe foglalt ölési cselekmények szándékossága, azonos tényállásba ütközzenek, elbírálásuk egy eljárás keretében történjen. Nem kell, hogy 1 alkalommal történjen az emberölés, időben, térben elkülönülhet. 
Ha az egyik sértett meghal, a másik sértett nem, akkor több emberen elkövetett emberölés kísérletének minősül az elkövető cselekménye. 
Ezt a minősítő körülményt csak a szándékos emberölés alapesete vonatkozásában lehet alkalmazni. 

Alanyi oldalon lévő körülmények szerinti csoportosítás:
•	nyereségvágyból
•	aljas indokból ill. célból

Nyereségvágy: közvetlen anyagi haszonra való törekvés; a közvetett anyagi haszon miatti emberölés aljas indokból elkövetett emberölésnek minősül. 
A nyereségvágyból elkövetett emberöléshez tartozik a rablógyilkosság. Az elkövető indoka és a célzat összefonódik. 
Ennek a minősített esetnek a megállapításának feltétele az, hogy az elkövető szándéka már az ölési cselekmény megkezdése előtt az idegen dolog, vagyoni haszon megszerzésére irányuljon, s ez motiválja az elkövető szándékát. 
A bűncselekmény nyereségvágyból elkövetettkénti minősítéséhez nem feltétel az, hogy az elkövető az anyagi hasznot teljesen megszerezze. (LB. 15. sz. IE.)

Aljas indok, cél: erkölcsileg elvetendő motívumból fakad. Ide tartozik a bosszúból, féltékenységből, szexuális indokból, más bűncselekmény elkövetése, felfedezésének meghiúsítása miatt elkövetett emberölés, amennyiben az ügy körülményei egyéb tekintetben is megerősítik a szándék, cél aljasságát. Önmagában a bosszú még nem elég.
Az aljas indokból vagy célból elkövetett emberölés akár egyenes, akár eshetőleges szándékkal megvalósítható. De pl. vérbosszúból elkövetés célzatos, így kizárólag egyenes szándékkal lehet elkövetni.

Az elkövető személyében rejlő társadalomra veszélyességre tekintettel: különös visszaeső az olyan visszaeső, aki mind 2 alkalommal ugyanolyan vagy hasonló jellegű bűncselekményt követ el. Nem alapozza meg a különös visszaesést a korábbi gondatlan emberölés, ill. az emberölés előkészülete miatti korábbi elítélés.

A különös visszaesés szempontjából hasonló jellegű bűncselekmények: 
•	az erős felindulásból elkövetett emberölés 
•	a népirtás, 
•	az emberrablás  
•	az elöljáró vagy szolgálati közeg elleni erőszak súlyosabban minősülő esetei, 
•	a terrorcselekmény, 
•	a légi jármű hatalomba kerítése, 
•	a zendülés súlyosabban minősülő esetei, ha a halált szándékosan okozva követik el.

További felosztás: 
•	előre kitervelten
•	különös kegyetlenséggel
•	sok ember életét veszélyeztetve

Az előre kitervelten elkövetett emberölés csak egyenes szándékkal követhető el; nyomon kell követni a szándék kialakulását. 
Magában foglalja az ölési szándék kialakulását, annak erősödését, végrehajtás körülményeinek kitervelését is.

Az emberölés különösen kegyetlen módon elkövetettnek minősül, ha a cselekmény végrehajtása az élet kioltásával rendszerint velejáró kegyetlenséget meghaladó, rendkívüli embertelenséggel történik, vagy a cselekmény a sértettnek olyan testi szenvedést, lelki gyötrelmet okoz, amely lényegében meghaladja az emberi élet kioltásával általában együtt járó szenvedést. Szükséges, hogy az elkövető tudata átfogja a különös kegyetlenséget. 
(A holttest utólagos feldarabolásának a minősítés szempontjából nincs jelentősége.)

Sok ember életét veszélyeztetve: ha elkövető egy konkrét sértetten kívül nagyobb számú személy életét is veszélyezteti, anélkül, hogy szándéka ezek megölésére irányulna, de tudata átfogja annak a lehetőségét is, hogy cselekményével sok ember életét veszélyezteti. 
Az elkövető szándéka még eshetőlegesen sem terjedhet ki egynél több ember halálának a bekövetkezésére, mert ha a szándéka erre kiterjed, akkor több emberen elkövetett emberölés megállapításának van helye. 
A bírói gyakorlatban bizonytalan a fenyegetett személyek száma; általában 6 ember.

3.	
Az erős felindulásban elkövetett emberölés 
Az emberölés előkészülete

1) Az erős felindulásban elkövetett emberölés

167. § Aki mást méltányolható okból származó erős felindulásban megöl, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Az erős felindulásban elkövetett emberölés, az emberölés egyik privilegizált esete. ( a másik privilegizált eset az újszülött megölése).

A bűncselekmény jogi tárgya az emberi élet, Passzív alanya: más ember.

Az erős felindulásnak méltányolható okból kell származnia, azaz az indulatnak az elkövetőn kívülálló ok hatásaként kell előállnia és erkölcsileg méltányolhatónak kell lennie. 
Az indulatnak intenzívnek (erősnek) és fiziológiainak (nem kóros okból fakadónak) kell lennie. 

Fiziológiás (ép-lélektani) indulatról akkor beszélünk, amikor az érzelmek rövid idő alatt olyan mértékben uralkodnak el az egyénen, hogy az akarat-elhatározási folyamat időbelileg jelentősen lerövidül, de a tudat mély elborulása nem jön létre. 

Az erős felindulás fennállását és fokát az elkövető konkrét pszichikai tulajdonságai alapján kell megítélni. 
A kiváltó ok megítélésénél az összes körülménynek kölcsönhatásukban és folyamatosságukban való elemzése ad eligazítást. 
Aki saját tudatos tevékenységével váltotta ki az erős felindulást megalapozó okot és ebben az állapotban követi el a szándékos emberölést, nem hivatkozhat erős felindulásra. 

Kizárja az erős felindulást megállapítását, ha az elkövető garázda magatartásával mást megbotránkoztat, ill. aki saját magát hozza ittas állapotba és ittassága szolgál alapul az erős felinduláshoz. 

A méltányolható jelleg erkölcsi, emberi menthetőséget is feltételez. 
A leggyakoribb kiváltó ok a sértett provokatív magatartása, amely az elkövető vagy hozzátartozója ellen irányuló jogellenes cselekményben valósul meg. 

A méltányolható ok megítélésénél jelentősége van az elkövető és a sértett között fennálló viszonynak. 
Az elkövető sérelmére a sértett által elkövetett bűncselekmény általában magalapozza az erkölcsileg méltányolható ok megállapítását; de a sértett nem jogellenes magatartása is alkalmas lehet az elkövető méltányolható okból keletkezett felindultságának a kiváltására. 
A féltékenység vagy szerelemféltés motiválta erős felindulást a bírói gyakorlat akkor tekinti méltányolható oknak, ha a lappangó indulatot valamely külső ok lobbantja olyanná, amely az ölési cselekmény véghezvitelét eredményező kitöréshez vezet. 
Az, hogy mi tekinthető méltányolhatónak vagy menthetőnek mindenkor a társadalom erkölcsi nézetei, törvényi normái alapján dönthető el. 

A cselekményt nyomban a méltányolható okból származó erős felindulás állapotában kell elkövetni, azaz a szándéknak rögtönösnek kell lennie. 

Az erős felindulásban elkövetett emberölés eredmény-bűncselekmény, így az eredmény elmaradása esetén a kísérlet szabályai az irányadóak. Az előkészület fogalmilag kizárt.

A társtettesség nagyon ritkán fordul a gyakorlatban, ekkor valamennyi elkövetőnél fenn kell állnia a méltányolható okból származó erős felindulásnak,ennek hiányában egyikük, másikuk cselekménye a 166.§ szerinti emberölésnek minősül. 

Az erős felindulásban elkövetett emberölés és a jogos védelmi helyzetben az elhárítás szükséges mértékének menthető felindulásból való túllépése gyakran elhatárolási nehézséget okoz. Ebben a körben azt kell vizsgálni, hogy a jogos védelem feltételei fennállnak-e és csakis ennek hiányában kerülhet szóba a privilegizált emberölési cselekmény megállapítása. 
A jogos védelmi helyzet ún. időbeli túllépése esetén kizárt a 29.§ alkalmazása, az ilyen helyzetben a felindultság hatására elkövetett emberölés a 167.§ szerinti erős felindulásban elkövetett emberölésnek minősül.

2) Az emberölés előkészülete

Aki emberölésre irányuló előkészületet követ el, bűntett miatt büntetendő.

Az emberi élet hatékonyabb védelme érdekében a törvény az emberölést már korai stádiumban is büntetni rendeli. 
Az emberölés előkészületét a 18.§ szerinti általános szabályok szerint kell megítélni.

Az előkészület miatt büntetendő, aki az emberölés elkövetése céljából:
•	az ehhez szükséges vagy ezt könnyítő feltételeket biztosítja, az 
•	elkövetésre felhív, ajánlkozik, vállalkozik, vagy 
•	a közös elkövetésben megállapodik

Az elkövetéshez szükséges vagy ezt könnyítő feltételek pl. a helyszín felderítése, terv készítése. 
A felhívás, ajánlkozás a bűntársak keresését jelenti, ezt követheti a megállapodás létrejötte. Az emberölésre való felhívás önmagában előkészületi cselekmény, de ha eredményre vezet és legalább megkísérelték a cselekményt, felbujtásként vagy pszichikai bűnsegélyként értékelendő. 
Valamennyi előkészületi magatartás célzatos, csak egyenes szándékkal valósíthatók meg.

Előkészület büntetlensége:
•	önkéntes elállás folytán elmarad a bűncselekmény elkövetésének megkezdése;
•	ha az elkövetés elhárítása céljából valaki visszavonja felhívását, ajánlkozását, vállalkozását, vagy arra törekszik, hogy a többi közreműködő elálljon az elkövetéstől, feltéve, hogy a bűncselekmény elkövetésének a megkezdése bármely okból elmarad;
•	a hatóságnál történő feljelentés.

LB. 5/1999. Jogegységi határozat: ha ez emberölés előkészülete több emberre vonatkozik: annyi rendbeli előkészület lesz, ahány sértett megölésére irányul az előkészületi cselekmény.

4. Az öngyilkosságban közreműködés, a magzatelhajtás és az újszülött megölése

1)	Az öngyilkosságban való közreműködés

168. § Aki mást öngyilkosságra rábír, vagy ennek elkövetéséhez segítséget nyújt, ha az öngyilkosságot megkísérlik vagy elkövetik, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1)	A bűncselekmény jogi tárgya az emberi élet.
A bűncselekmény passzív alanya – sértettje – bárki lehet, kivéve a beszámíthatatlan személyt, mert ilyenkor közvetett tettességgel elkövetett emberölés valósul meg.

2) A tényállás alkalmazásának objektív büntethetőségi feltétele, hogy az öngyilkosságot elkövették vagy legalábbis megkísérelték. Miután az alapcselekmény – az öngyilkosság – nem büntetendő, a közreműködés tilalma csak sui generis tényállás megalkotása utján lehetséges.

Az elkövetési magatartás másnak  öngyilkosságra történő rábírása, ill. az ahhoz való segítségnyújtás.
Rábíráson felbujtói jellegű tevékenységet kell érteni. A rábíró tevékenység hatására kell, hogy a passzív alany elhatározza az öngyilkosságot és azt legalább megkísérelje. Ha a passzív alanyban már megvolt az öngyilkosság szándéka és azt az elkövető tevékenysége csak erősítette, a második fordulat szerinti minősítést kell alkalmazni; az ilyen cselekmény pszichikai bűnsegély. Az eredménytelen rábírás nem bűncselekmény.
Az öngyilkosság elkövetéséhez való segítségnyújtás bűnsegédi jellegű tevékenység, amely átfogja mind a fizikai mind a pszichikai bűnsegély eseteit. Ilyenek lehetnek pl. az öngyilkosság véghezvitelére alkalmas eszközök átadása, a cselekmény elkövetésében való segédkezés, kioktatás az eszközök, anyagok felhasználására stb.

3) A bűncselekmény csak szándékosan követhető el. A célzat nem tényállási elem, tehát a cselekmény akár egyenes, akár eshetőleges szándékkal elkövethető.
Az elkövető tudatának át kell fognia magatartásának jellegét és okozatiságát, valamint a sértett öngyilkosságának lehetőségét.

4) A bűncselekmény alanya lehet bárki az öngyilkos kivételével.
Az alany – az elkövető – felelőssége szempontjából jelentősége van a sértett  beszámításai képességének. Ha a rábíró beszámítási képességgel nem rendelkező személyt (gyermekkorút vagy kórós elmeállapotút) vesz rá az öngyilkosság elkövetésére: nem öngyilkosságban közreműködés, hanem közvetett tettesként elkövetett emberölés miatt felel.

A bűncselekmény megvalósítható társtettességben is. A tényállás sui generis jellegére tekintettel elvileg helye van felbujtás és a bűnsegély megállapításának is.

5) A bűncselekménynek nincs kísérlete.

6) Az öngyilkosság színhelyén való puszta jelenlét nem tekinthető közreműködésnek. Ilyen magatartás adott esetben a segítségnyújtás elmulasztását valósítja meg.

2)A magzatelhajtás

169. § (1) Aki más magzatát elhajtja, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a magzatelhajtást
a) üzletszerűen,
b) a nő beleegyezése nélkül,
c) súlyos testi sértést vagy életveszélyt okozva követik el.
(3) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a magzatelhajtás halált okoz.
(4) Az a nő, aki magzatát elhajtja vagy elhajtatja, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

1) A magzatelhajtás jogi tárgya kettős: egyrészt a terhes nő egészsége, másrészt a méhmagzat élete.
A bűncselekmény célja a méhmagzat elpusztítása, vagyis az embrió megölése.

Az orvosilag indokolt, továbbá a törvény szerint engedélyezett művi beavatkozás nem érinti a büntetőjogi felelősség kérdését, a büntetőjog fogalomkörébe csak azok az esetek tartoznak, mikor a terhességnek mesterséges és jogellenes megszakítása történik.

2) Az elkövetés alanya tekintetében  a Btk. 169. §-ának (1) és (4) bekezdése differenciáltan szabályoz és a különböző elkövetőket eltérő büntetési tétellel fenyegeti. Az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekményt a terhes nőn kívül bárki megvalósíthatja, aki a terhes nő magzatát elhajtja; ezzel szemben a (4) bekezdésben foglalt vétség elkövetője kizárólag a terhes nő - mint speciális alany -  lehet, aki saját magzatát elhajtja vagy elhajtatja.

A magzatelhajtás alanyának a törvény által tett megkülönböztetése kihatással van a tettesség és a részesség alakulására is.
Amikor a terhes nő maga hajtja el magzatát, ebben az esetben a társtettesség fogalmilag kizárt, mivel itt a törvény speciális alanyt jelöl meg.
Abban az esetben azonban, mikor a kívülálló személy a terhes nő beleegyezésével valósítja meg az elkövetési magatartást: az elkövető az (1) bekezdés szerint vonható felelősségre, a terhes nő pedig - mint a (4) bekezdés szerinti privilegizált eset önálló tettese – a magzatelhajtás vétségét valósítja meg. Ebben az esetben a kívülálló személy és a terhes nő társtettessége megállapításának akkor sem lehet helye, ha közöttük teljes szándék- és akartategység áll fenn.

A társtettesség megállapítható viszont abban az esetben, ha a más magzatának az elhajtásában két vagy több személy működik közre.

Dogmatikai kérdésként merül fel ha a terhes nő eredményesen bír rá kívülálló személyt magzatának elhajtására.  Ekkor a terhes nő tettese a (4) bekezdés szerinti magzatelhajtásnak, így a felbujtásban megnyilvánuló tevékenysége beleolvad a tettesi felelősséget megalapozó esetbe. Főszabályként fogadható el ugyanis, hogy az önálló tettességbe a részesség a törvényi büntetési tételkeretre tekintet nélkül beleolvad.

3) Az elkövetés tárgya az élő magzat, tekintet nélkül annak korára. Alapvetően tehát a fogantatástól a szülés megindításáig az élő magzat elpusztítása a magzatelhajtás körébe esik. 
A magzatelhajtás és az újszülött megölése elhatárolása szempontjából a szülési folyamat megindulásának van jelentősége: a már megindult szülési folyamat után a méhmagzat elpusztítása nem magzatelhajtást, hanem emberölést valósít meg.

4) Az elkövetési magatartás a magzat elhajtása, mely annak megölését, elpusztítását jelenti.
A törvény a nyitott törvényi tényállás tipikus esete, mert nem határozza meg a bűncselekmény elkövetési módját és eszközét.
A magzatelhajtás általában aktív magatartással valósul meg. 

5) A magzatelhajtás eredmény-bűncselekmény, mely akkor válik befejezetté, ha a korábban élő magzat elpusztul. Materiális bűncselekményről lévén szó, szükséges az elkövetési magatartás és az eredmény közötti okozati összefüggés fennállása is.

Említésre érdemes a magzatelhajtás kísérletének a kérdése, olyan esetben, ha az elkövető a magzat elhajtását megkezdte, de az eredmény nem jött létre ( vagyis a  csecsemő élve  születik ), ebben az esetben  a magzatelhajtás kísérlete valósul meg.
Kísérlet megállapításának van helye akkor is, ha az elkövető kifejtette a magzat elhajtására objektíve alkalmas tevékenységet, de a magzat elpusztítása nem ennek következtében, hanem más okból (pl. a terhes nő elesése következtében ) következett be. Az ítélkezési gyakorlat szerint, ha a magzat elhajtására irányuló tevékenység kifejtése ellenére a gyermek élve születik, és az anya az újszülöttet megöli: az új törvényi szabályozás szerint a  Btk.  166/A. §-a, vagyis az újszülött megölése megállapításának van helye. Ebben az esetben a magzatelhajtás kísérlete és az újszülött megölése a látszólagos anyagi halmazat viszonyában áll egymással, vagyis a magzatelhajtás kísérlete beleolvad az újszülött megölésébe ( mint főcselekménybe ), ezért bűnhalmazat megállapításának nincs helye.

Az alkalmatlan eszközzel vagy alkalmatlan tárgyon véghezvitt magzatelhajtás kísérlete esetében a Btk. Általános Részében foglalt szabályok értelmében a büntetés korlátlan  enyhítésének illetőleg a büntetés kiszabása mellőzésének lehet helye.

6)  A magzatelhajtás csak a szándékos elkövetés esetén büntetendő.
A szándékosan elkövetett magzatelhajtás esetében az elkövető tudatának át kell fognia azt, hogy létezik élő magzat és a magatartás alkalmas a terhes nő magzatának az elhajtására, az érzelmi oldalon az elkövetőnek a következmény kifejezetten kívánva, vagy ebbe belenyugodva kell cselekednie.

7) A magzatelhajtás minősített esetei csak a más magzata elhajtásának az eseteire vonatkoznak, melyek közé tartozik ha a magzatelhajtást üzletszerűen, a terhes nő beleegyezése nélkül követik el, valamint ha a cselekményt súlyos testi sértést vagy életveszélyt okozva, illetőleg a terhes nő halálát okozva követik el.

A Btk. 15. § - a szerint az eredményhez – mint a bűncselekmény minősítő körülményéhez – fűzött súlyosabb jogkövetkezmények akkor alkalmazhatók, ha az elkövetőt az eredmény tekintetében legalább gondatlanság terheli.  
Ha az elkövető szándéka legalább eshetőlegesen az életveszélyt vagy a halált – mint minősítő körülményt – is átfogja, és az elkövető ebbe a lehetőségbe belenyugodva cselekszik: nem a magzatelhajtásnak az említett minősített esete, hanem  életveszélyt okozó testi sértés, vagy  szerinti emberölés megállapításának van helye. 
Ha viszont az elkövető ezeket a következményeket a kellő gondosság, figyelem és körültekintés ellenére sem látta előre, illetőleg előre látta ugyan, de könnyelműen bízott e súlyosabb következmények elmaradásában, ugyanakkor az életveszély vagy a halál mégis bekövetkezett: az életveszélyt vagy a halát okozó magzatelhajtás megállapításának van helye.

Az említett minősített esetek vonatkozásában a praeterintencionális cselekmények esetével állunk szemben amelyeknél az elkövetési magatartás szándékos de az eredmény tekintetében a bűnösségnek kizárólag a gondatlan alakzata állhat fenn.

Végül megjegyzendő, hogy a magzatelhajtás – mint az egészséget szükségszerűen veszélyeztető magatartás – természetes velejárója a 8 napot meg nem haladó gyógytartamú testi sértés okozása, ehhez képest a könnyű testi sértés vétsége mindenkor beleolvad a magzatelhajtás (1) bekezdésében meghatározott alapesetbe, így bűnhalmazat megállapítására nem kerülhet sor. 
A Btk. 169.§-a (2)  és (3) bekezdése szerinti minősített esetek vonatkozásában a gondatlanságból elkövetett súlyos testi sértés, a gondatlanságból elkövetett életveszélyt okozó testi sértés, valamint a gondatlanságból elkövetett emberölés vétsége nem állhat bűnhalmazatban  magzatelhajtás említett minősített eseteivel.

3) Az újszülött megölése

166/A. § Az a nő, aki születő gyermekét a szülés alatt, vagy megszületett gyermekét közvetlenül a szülés után megöli, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Az újszülött megölése mint az emberölés privilegizált esete 1999. március 1-ével lépett hatályba.

1) Az újszülött megölésének jogi tárgya a – szülési folyamat alatt lévő vagy a már megszületett – újszülött élete. 

2) A törvény speciális alanyt jelöl meg: az elkövető kizárólag az a nő lehet, aki a születő vagy a már megszületett gyermekét megöli. A szülő nő speciális alannyá tételét az indokolja, hogy kizárólag az ő esetében jöhetnek figyelembe azok a törvény által méltányolhatónak talált okok, melyek az újszülött megölését az emberöléshez képest enyhébb büntetési tétel alá vonása indokolja.
Minthogy az újszülött megölését egyedüli tettesként csak a szülő nő követheti el, ezért a társtettesség ennél a bűncselekménynél fogalmilag kizárt.

Abban az esetben azonban, ha az újszülöttet – habár az anya beleegyezésével vagy akár reábírásának hatására  - bárki más öli meg, nem az újszülött megölése, hanem az emberölés minősített esete (166. § (2) bek. i) ) szerinti bűntett miatt tartozik büntetőjogi felelősséggel.
Ugyanígy akkor, ha az a szülő nő, aki mást rábír arra, hogy az újszülöttet – akár a szülési folyamat alatt, akár közvetlenül a szülés után – megölje, illetőleg ehhez segítséget nyújt: nem az újszülött megölésének felbujtói illetőleg bűnrészesi cselekményét követi el, hanem az emberölés minősített esete alá eső tettesi cselekményhez járulékosan kapcsolódó felbujtásért vagy bűnsegélyért felel. Ennek a büntetőjogi megoldásnak a helyességét az az általános büntetőjogi tétel támasztja alá, hogy a részes járulékos jellegű büntetőjogi felelőssége mindenkor a tettesi cselekményhez igazodik.

Rendkívül érdekes és a jogtudósok körében is élénk vitákat kiváltó büntetőjogi problémákat vet fel az az eset, ha a szülő nőt – mint tettes – más, kívülálló bírja rá az újszülött megölésére vagy pedig ehhez neki segítséget nyújt.
Ennek a büntetőjogi problémának a megoldásával kapcsolatban felhozott érvek két eltérő álláspontot követnek:
1)	az egyik álláspont hívei szerint minthogy az újszülött megölésének speciális alanya a szülő nő, így a bűncselekmény tettese kizárólag ő lehet, míg a tettesi magatartásához kapcsolódó részes ( felbujtó vagy bűnsegéd ) az emberölés minősített esetéért vonható felelősségre.
2)	Ezzel az állásponttal szemben felhozott érvek arra hivatkoznak, hogy a bűnrészesség a tettesi cselekményhez kapcsolódó járulékos magatartás, tehát ha a bűnrészes a szülő nőt bújtja fel az újszülött megölésére vagy pedig neki segítséget nyújt: az újszülött megöléséhez kapcsolódó részesség szabályai szerint felel.

3)  A bűncselekmény passzív alanya (elkövetésének tárgya) a születő vagy a más megszületett gyermek.

Abban az esetben, ha az újszülött halott állapotban születik, de erről a szülő nő nem tudott és az ölési cselekményt abban a tudatban hajtotta végre, hogy az újszülött életben van: alkalmatlan kísérlet megállapításának van helye.

4) A bűncselekmény elkövetési magatartása az újszülött megölése, amely akár tevéssel, akár mulasztással megvalósulhat. Az elkövetési magatartást a speciális alanynak a szülés alatt vagy közvetlenül a szülés után kell kifejtenie.

5) Az újszülött megölése olyan eredmény – bűncselekmény, amely kizárólag szándékosan valósítható meg. Az anya tudatának át kell fognia azt, hogy az újszülött az ölési cselekmény megvalósításakor életben van, és az újszülött halálát vagy célzatosan akarnia kell, vagy bele kell nyugodnia a halál bekövetkezésének a lehetőségébe. (A gyakorlatban általában az egyenes ölési szándék a jellemző abban az esetben is, ha a bűncselekményt mulasztással követik el). 

Az újszülöttnek akár tudatos gondatlanságból akár hanyagságból való megölése nem esik az újszülött megölésének a fogalma alá; ebben az esetben a gondatlanságból elkövetett emberölés vétsége megállapításának van helye.

5.  A testi sértés – kivéve az életveszélyt okozó és a halált okozó testi sértést 

170. § (1) Aki más testi épségét vagy egészségét sérti, ha a sérülés vagy a betegség nyolc napon belül gyógyul, a könnyű testi sértés vétségét követi el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Ha a testi sértéssel okozott sérülés vagy betegség nyolc napon túl gyógyul, az elkövető a súlyos testi sértés bűntettét követi el és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(3) Ha a testi sértést aljas indokból vagy célból, továbbá ha védekezésre vagy akaratnyilvánításra képtelen személlyel szemben követik el, a büntetés bűntett miatt könnyű testi sértés esetén három évig, súlyos testi sértés esetén egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés.
(4) Bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő az elkövető, ha a testi sértés maradandó fogyatékosságot vagy súlyos egészségromlást okoz, illetőleg, ha a súlyos testi sértést különös kegyetlenséggel követi el.
(5) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a testi sértés életveszélyt vagy halált okoz.
(6) Aki a súlyos testi sértést gondatlanságból követi el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel, a (4) bekezdésben meghatározott esetben három évig, életveszélyes sérülés okozása esetén öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(7) Az (1) bekezdésben meghatározott vétség elkövetője csak magánindítványra büntethető.

A bűncselekmény jogi tárgya az ember testi épsége és egészsége; passzív alany az elkövetőn kívül bárki lehet.

Büntetőjogi szempontból a testi épséget és az egészséget, mint a bűncselekmény elkövetési tárgyát az adott sértettre konkretizálva kell érteni. 

Testi épségen és egészségen azt a testi és szellemi állapotot értjük, amelyben a sértett a jogtalan támadás előtt volt és annak eredményeként testi épségében és egészségében hátrányos változás következett be. 

A bűncselekmény elkövetési magatartása a testi épség vagy egészség megsértése, amely a test bántalmazásában vagy az egészség sértésében nyilvánul meg. 
Testi bántalmazás: a testet érő külső behatás, amely a testen, ill. annak egy részén nyomokat hagyó sérülést okoz; a fájdalom okozása nem feltétele a test bántalmazásának. A testi bántalmazás létrejöhet közvetlen, közvetett módon is. 

Az egészségsértés azokat az eseteket öleli fel, amikor az egészség sérelme nem a test közvetlen bántalmazása által, hanem más okból áll elő; amikor a tevékenység eredményeként a betegségnek nevezett pathológiás állapot jön létre. 
Módjait illetően az egészségsértés a legkülönbözőbb cselekmények eredményeként jöhet létre; létrejöhet akár közvetett akár közvetlen módon is. 
A testi sérülés okozása folyamat, amelyet valamely külső behatás indít el, s amelynek következtében a szervezet sejtjeiben, szöveteiben alaki eltérés, működési zavar keletkezik.

A testi sértés eredmény-bűncselekmény; az eredmény a testi épség megsértése, egészségsértés, amelynek okozati összefüggésben kell lennie az elkövető magatartásával.
A testi sértési bűncselekményeket a gyógytartam határolja el egymástól. 
Ha a sérülés vagy betegség 8 napon belül gyógyul: könnyű testi sértés (ide tartozik az az eset is, ha a gyógyulás ideje 8 nap), ha 8 napon túl gyógyul, akkor súlyos testi sértés megállapításának van helye. Ennek során mindig a tényleges gyógytartamot kell figyelembe venni. 

A gyógyulás időtartamának meghatározásánál csak az az idő számít, ameddig a sérülés vagy az egészségkárosodás hatott. 
Anatómiailag akkor gyógyult egy sérülés, ha a megsérült szövetek anatómiai egysége helyreállt; funkcionális gyógyulás akkor következik be, ha a sérülés következtében károsodott funkció maradéktalanul helyreáll. 

A rehabilitációs orvosi kezelés ideje a tényleges gyógytartam idejébe nem számítható be. Nem állapítható meg a tényleges gyógytartam olyan kísérlet esetén, amikor sérülés vagy betegség nem is következett be, vagy amikor a gyógyulási folyamat elkezdődött, de nem fejeződött be, mert pl. a sértett meghalt más oknál fogva, ill. amikor a gyógyulási folyamat tartama a sértett magatartása vagy más ok következtében nem adekvát az okozott sérüléssel vagy betegséggel.

A könnyű testi sértés vétsége és a súlyos testi sértés bűntette csak szándékosan követhető el. Az elkövető szándékának a bántalmazáson felül a testi sértés okozására is ki kell terjednie.

A bűncselekmény tettese a sértetten kívül bárki lehet. 
Társtettesség megállapításának van helye ha az egyik elkövető lefogja a sértettet, a másik bántalmazza. 
A társtettesség megállapítása kizárt, ha az elkövetésben résztvevők nem azonos törvényi tényállás alá tartozó bűncselekményben vesznek részt, pl. az egyik elkövető szándéka testi sértés okozására, míg a másiké emberölés elkövetésére irányul.

A bűncselekmény befejezett, ha az elkövetési magatartás következtében a sérülés vagy betegség beállott.

A könnyű testi sértés vétségének a súlyos testi sértés bűntette kísérletétől való elhatárolása problémás lehet. Az elhatárolás során az elkövető tudattartalmának van jelentősége, azaz, hogy az elkövető tudata az elkövetés időpontjában átfogta-e a hosszabb gyógytartamot és ezt kívánta vagy ebbe belenyugodott. 
Kísérlete mind a súlyos, mind a könnyű testi sértésnek lehet.

Ugyanazon sértett sérelmére folytatólagosan elkövetett kísérlet és befejezett cselekmény egységnek minősül. 
A testi sértés ugyanazon személy sérelmére folyamatosan véghezvitt szándékos emberölésbe beolvad; a becsületsértés is beolvad a testi sértésbe. 
Halmazat, ha az elkövető akár egy, akár különböző magatartásával több sértettnek okozott testi sértést.

Minősített esetek: 
•	ha a testi sértést aljas indokból vagy célból vagy védekezésre ill. akaratnyilvánításra képtelen személlyel szemben követik el (ez utóbbi minősítés 1997/73. törvénnyel került be)
•	ha a bűncselekmény maradandó fogyatékosságot vagy súlyos egészségromlást okoz. 
Maradandó fogyatékosság: a testi sértés következtében a sértett testének valamely tagját elveszti, vagy ha bizonyos képességét veszti el.

Súlyos egészségromlás: egészségromlás az a kóros állapot, egészségkárosodás, amely a testi sértés folytán alakul ki, tartósan fennáll, a praetraumás állapothoz képest romlást jelent és folyamata után többnyire defektállapot következik be. 
Az egészségromlás akkor súlyos, ha a cselekmény krónikus vagy gyógyíthatatlan betegséget okoz. 
Minden esetben orvos-szakértő véleménye szükséges annak eldöntéséhez, hogy súlyos egészségromlásról vagy maradandó fogyatékosságról van szó. Általában a 6 hónapot meghaladó, krónikus betegség tartozik ide.
•	ha a súlyos testi sértést különös kegyetlenséggel követik el;
•	ha a súlyos testi sértés életveszélyt vagy halált okoz.

6.  Az életveszélyt okozó és a halált okozó testi sértés

1) Az életveszélyt okozó testi sértés

Életveszély: a halál bekövetkezésének reális lehetősége. 

A testi sértési cselekmény eredményeként megindul az az okfolyamat, amely a halálos eredmény irányába halad, de fennáll annak lehetősége, hogy ebbe az okfolyamatba orvosilag beavatkozva az életveszély megszűnjék és a halál ne következzék be. 
Az életveszély fennállásának megállapítása mindenkor orvosi kérdés. 

Közvetlen életveszély áll fenn az életfontos szervek, szervrendszerek sérülése, külső vagy belső vérvesztés, légmell, vérmellkas, koponyaűri vérzés esetén. 
Közvetett az életveszély, amikor a sérülésekhez sokk járul, amely azonnali sokktalanítást igényel, gyulladásos megbetegedés bekövetkezésének a lehetősége. 

Az életveszélyt okozó testi sértés a következő fogalmi kritériumok alapján vizsgálandó:
•	a minősítés alapja az elkövetőnek olyan magatartása, amely önmagában szándékos testi sértésnek minősül;
•	az életveszély mint minősítő eredmény a testi sértési alapcselekménnyel okozati összefüggésben van;
•	az elkövető bűnössége a minősítő eredmény viszonylatában szándékosság (csak eshetőleges)  vagy legalábbis gondatlanság formájában áll fenn.
 
Az elkövető bűnössége az alapcselekmény viszonylatában csak szándékos lehet. 
Az életveszély, mint minősítő eredmény vonatkozásában lehet, hogy az alapcselekmény és a minősítő körülmény vonatkozásában az elkövető bűnösségét a szándékosság jellemzi. 

Az életveszélyre kiterjedő egyenes szándékkal elkövetés a bírói gyakorlatban nem ismert, ekkor a szándékos emberölés kísérlete kerül megállapításra. 

Kísérlet állapítható meg, ha az elkövető az élet kioltására irányuló szándék nélkül, de testi sértésre irányuló szándékkal intézett a sértett testi épsége, egészsége ellen támadást, a tudata átfogta az életveszélyes sérülés bekövetkezésének reális lehetőségét és abba legalábbis belenyugodva cselekedett, feltéve, hogy a rajta kívül álló okok folytán nem következett be az eredmény.

2) Halált okozó testi sértés

A halált okozó testi sértést 3 fogalmi kritérium szempontjából kell vizsgálni:
•	a minősítés alapja olyan magatartás, ami önmagában szándékos testi sértést valósít meg;
•	a halálos eredmény a testi sértés folytán, azzal okozati összefüggésben áll be;
•	az elkövető bűnössége a halálos eredmény viszonylatában csakis a gondatlanság formájában áll fenn.

Vizsgálni kell, hogy az elkövető magatartása testi sértést vagy egészségsértést okozott-e, ill ez az eredmény okozati kapcsolatban áll-e a bekövetkezett halállal.
A halált okozó testi sértés vegyes bűnösségi alakzatú (praeterintencionális) tényállás. 
Így az elkövető bűnössége külön vizsgálandó az elkövetési magatartás és a minősítő eredmény vonatkozásában. 

Az alapcselekményt illetően az elkövető bűnössége csak szándékos lehet, míg az eredmény tekintetében csak a gondatlansága állhat fenn.
Amennyiben súlyosabb (minősítő) eredmény vonatkozásában az elkövető szándékossága áll fenn, akkor nem a halált okozó testi sértés, hanem a szándékos emberölés megállapításának van helye.

7. Foglalkozás körében elkövetett veszélyeztetés és a gondozás elmulasztása

1) Foglalkozás körében elkövetett veszélyeztetés

171. § (1) Aki foglalkozása szabályainak megszegésével más vagy mások életét, testi épségét vagy egészségét gondatlanságból közvetlen veszélynek teszi ki, vagy testi sértést okoz, vétséget követ el és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés
a) három évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény maradandó fogyatékosságot, súlyos egészségromlást, vagy tömegszerencsétlenséget,
b) egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény halált,
c) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény kettőnél több ember halálát okozza, vagy halálos tömegszerencsétlenséget okoz.
(3) Ha az elkövető a közvetlen veszélyt szándékosan idézi elő, bűntettet követ el, és az (1) bekezdés esetén három évig, a (2) bekezdés esetén - az ott tett megkülönböztetéshez képest - öt évig, két évtől nyolc évig, illetőleg öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) E § alkalmazásában foglalkozási szabályok a lőfegyver használatára és kezelésére vonatkozó szabályok is.

A bűncselekmény jogi tárgya az élet, testi épség, egészség; passzív alanya elkövetőn kívül bárki lehet.

A cselekmény elkövetési magatartása a foglalkozási szabályszegés, amely azt jelenti, hogy az elkövető magatartása ellentétben áll a jogtárgy védelme érdekében alkotott valamely foglalkozási szabállyal. 

A foglalkozási szabályszegés általában tevőleges magatartással valósul meg, de nem kizárt a mulasztás útján történő megvalósítás sem. Ekkor nem a veszélyhelyzet előidézése róható fel az elkövető terhére, hanem az, hogy a foglalkozási szabályok szerint munkaköréből adódó kötelessége lenne a veszélyhelyzet elhárítása vagy annak enyhítése, de mulasztása folytán a veszélyhelyzetet továbbra is fenntartja vagy azt súlyosbítja.

A foglalkozás gyűjtőfogalom, bármely írott vagy íratlan szabályokhoz kötött tevékenységet is foglalkozásnak kell tekinteni. 
Foglalkozási szabály: jogszabályok, műszaki előírások, szakmai, üzemi rendtartás, íratlan, de elfogadott és szokásosan megtartott szabályok. 

A foglalkozás körében elkövetett veszélyeztetés eredmény-bűncselekmény; eredmény az élet, testi épség, egészség közvetlen veszélyeztetése, a testi sértés okozása. 
A veszélyhelyzetnek közvetlennek kell lennie, mert a közvetett veszélyeztetés az szabálysértés. 
Közvetlen veszély az élet, testi épség, egészség sérelmének reális lehetőségét, az adott helyzetben és személyre konkretizált veszélyt jelent.

Az alapeset gondatlan bűnösség mellett valósulhat meg. 
Az elkövetési magatartás és az eredmény tekintetében a pszichikus viszony jellege különböző lehet, így külön kell vizsgálni a magatartást és az eredményt. 
A foglalkozási szabályt akkor szegi meg az elkövető bűnösen, ha 
1)	felismeri, hogy foglalkozásának szabályai meghatározott magatartásra kötelezik, mégsem így, hanem egyáltalán nem, ill. az előírástól eltérő módon cselekszik;
2)	ismeri az adott foglalkozási szabályt, de a tőle elvárható figyelem, körültekintés elmulasztása folytán nem ismeri fel, hogy az adott helyzetben ez milyen magatartásra kötelezi;
3)	A tőle elvárható figyelem, körültekintés elmulasztása folytán az adott helyzetben irányadó foglalkozási szabályt nem ismeri.

Az első esetben a szabályszegés szándékos, a másik két esetben gondatlan.

A törvény bűntettként rendeli büntetni, ha az elkövető a közvetlen veszélyt szándékosan idézi elő. 
Az elkövető szándéka csak a közvetlen veszélyhelyzet előidézésére terjed ki, de nem terjedhet ki a testi épség sérelmére vagy a halál előidézésére. (limitált veszélyeztetési szándék)

A bűncselekmény speciális alanya tettesi minőségben csak olyan személy lehet, aki foglalkozási szabályok hatálya alatt tevékenykedik. 
Az egészségügyi szakdolgozók a foglalkozási szabályok alatt állnak, de az orvostanhallgatók nem, hibájukért a felügyelő orvos felel.

A gondatlan veszélyeztetés esetén a társtettesség kizárt, míg a szándékos veszélyeztetés esetén a társtettesség lehet, de feltétele, hogy valamennyi elkövető ugyanazon foglalkozási szabály hatálya alatt áll.

A foglalkozás körében elkövetett veszélyeztetés befejezett, ha az élet, testi épség, egészség közvetlen veszélyeztetése, a testi épség sérelme beállt. A kísérlet kizárt.

A foglalkozás körében elkövetett veszélyeztetés a magzatelhajtással nem állhat bűnhalmazatban.
A törvényi tényállásban meghatározott több ember kitétel azt fejezi ki, hogy több ember életének veszélyeztetése sem halmazat.

Minősített esetek: 
•	ha a foglalkozás körében elkövetett veszélyeztetés maradandó fogyatékosságot, súlyos egészségromlást, tömegszerencsétlenséget okoz. 
Tömegszerencsétlenség, amikor legalább 1 ember súlyos testi sérülést, nagyobb számú, legalább 9 személy legalább könnyű testi sértést szenved.
•	kettőnél több ember halálát, vagy halálos tömegszerencsétlenséget okoz. 
A halál tekintetében az elkövető szándéka nem terjedhet ki a halálos eredményre, mert ha igen, akkor a szándékos emberölés alap- vagy minősített esete áll fenn. 
Halálos tömegszerencsétlenség, amikor legalább 1 ember meghalt és legalább 9 más személy megsérült.

2) Gondozás elmulasztása:

173. § Aki állapotánál vagy idős koránál fogva önmagáról gondoskodni nem tudó személlyel szemben gondozási kötelezettségét nem teljesíti és ezáltal a gondozásra szoruló életét, testi épségét vagy egészségét veszélyezteti, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Gerontológiai szempontok vezették a jogalkotót a törvényi tényállás megalkotásában; de a sértett lehet gyermek is, aki önmagáról nem tud gondoskodni.

A bűncselekmény jogi tárgya az élet, testi épség, egészség.
Passzív alanya az állapotánál vagy idős koránál fogva önmagáról gondoskodni nem tudó személy.

A gondozás elmulasztásánál az elkövetési magatartás: mulasztással valósítható meg, vagyis kötelezettség ellenes nem tevéssel. 
A kötelezett nem vagy csak részben tesz eleget gondozási kötelezettségének; a gondozás tartalma az erre rászoruló állapotától függ. 

A bűncselekmény eredménye a sértett életének, testi épségének, egészségének veszélybe kerülése. 
A bűncselekmény szándékos, az elkövetőnek tudnia kell, hogy milyen kötelezettség terheli a sértett irányába.

A bűncselekmény speciális alanya, tettese csak az, lehet akit a sértettel szemben konkrét gondozási kötelezettség terhel. 
A gondozási kötelezettségnek jogi alapon kell nyugodnia; a gondozási kötelezettség fakadhat: jogszabályi rendelkezésből, szerződésből, a sértett és az elkövető között fennálló személyes viszonyból, a cselekményt megelőző konkludens tényekből.

A gondozás elmulasztása befejezett, ha a mulasztás folytán a passzív alany élete, testi épsége, egészsége közvetlen veszélybe kerül

A tartás elmulasztása önmagában nem alapozza meg a gondozási kötelezettség elmulasztásának megállapítását, de ha a gondozót tartási kötelezettség is terhelte, ennek elmulasztása akkor viszi át a cselekményt a gondozás elmulasztásába, ha ezáltal a gondozott személy élete, testi épsége, egészsége közvetlen veszélybe kerül. Ekkor a bűnhalmazat kizárt, a cselekmény a gondozás elmulasztása szerint minősül.

8.  A segítségnyújtás elmulasztása és a cserbenhagyás

1) A segítségnyújtás elmulasztása 

172. § (1) Aki nem nyújt tőle elvárható segítséget sérült vagy olyan személynek, akinek az élete vagy testi épsége közvetlen veszélyben van, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a sértett meghal, és életét a segítségnyújtás megmenthette volna.
(3) A büntetés bűntett miatt három évig, a (2) bekezdés esetén öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a veszélyhelyzetet az elkövető idézi elő, vagy ha a segítségnyújtásra egyébként is köteles.
(4) A (3) bekezdés utolsó fordulata nem alkalmazható azzal szemben, aki a közlekedési szabályok alapján köteles a segítségnyújtásra.

A bűncselekmény jogi tárgya az emberi élet, testi épség.

Passzív alanya a sérült vagy olyan személy, akinek az élete vagy testi épsége közvetlen veszélyben van. 
Sérült: akinek az egészsége, testi épsége sérelmet szenvedett, a testi épség, élet közvetlen veszélybe kerülése olyan helyzet, amikor a sérülés még nem következett be, de annak közeli beállása fenyeget.

A bűncselekmény elkövetési magatartása az elkövetőtől elvárható segítségnyújtás elmulasztása; az elvárhatóság megítélése bírói feladat. 
Itt is kötelezettség ellenes nem tevésről van szó, általános segítségnyújtási kötelezettség áll fenn. 
Nem követelhető meg ennek körében, hogy az elkövető a saját vagy más személy élete, testi épsége, egészsége kockáztatásával nyújtson segítséget.

Fázisok:
•	meggyőződés, hogy került-e valaki sérült állapotba
•	segítségnyújtás felajánlása
•	segítségnyújtás vagy mások igénybevétele(helyszínen maradás)

A megfelelő segítség mindig a kötelezetthez mért segítség. 
Nem kötelező a segítségnyújtás, ha a balesetet szenvedett vagy sérült már más részéről segítségben részesül. Az, hogy a sértett segítségre szorul-e, negatív irányból kell vizsgálni. 
A segítségnyújtási kötelezettség nem áll fenn, ha a sértett meghalt, vagy akkor, ha a sérült, veszélyben lévő személy nem szorul segítségre, de ebben az esetben is fel kell ajánlani a segítségnyújtást.

A segítségnyújtás elmulasztása csak szándékos elkövetés esetén valósul meg. A szándék tartalmi ismérvei közé tartozik annak tudata, hogy valaki segítségre szorul.

A bűncselekmény alanya tettesként bárki lehet, kivéve a sérülést, veszélyhelyzetet okozó szándékos cselekmény elkövetője, pl. az emberölés kísérletének az elkövetője a segítségnyújtás elmulasztása miatt nem vonható felelősségre, mivel szándéka éppen a beállott következményekre irányult, ill. ilyenekbe belenyugodott. 

Az ítélkezési gyakorlat szerint a bűncselekményt elköveti a gépkocsi utasa is, aki észlelve, hogy a balesetet előidéző gépkocsivezető nem áll meg, passzív marad. 
Egyébként a balesetet okozó járműben utasként való puszta jelenlét nem alapozza meg a bűncselekményt. 

A segítségnyújtás elmulasztása tiszta mulasztásos bűncselekmény, a mulasztással a bűncselekmény befejezetté válik, a kísérlete fogalmilag kizárt.

A cserbenhagyás szubszidiárius jellegű, ezért akkor kerülhet alkalmazásra, ha a helyszínen nincs segítségre szoruló sérült. 
Halmazat jön létre, ha mellette közúti baleset okozása, ittas járművezetés, közúti veszélyeztetés is szerepel.

Minősített esetek: 
•	ha a sértett meghal és a segítségnyújtás életét megmenthette volna. Ebben az esetben feltétel az elkövető mulasztása és a sértett halála közötti okozati összefüggés, azaz, hogy a segítségnyújtás megmenthette volna a sértett életét. 
Ha a sértett abban az esetben is meghalt volna, ha az elkövető részére segítséget nyújt, nem a minősített eset, hanem az általános vagy különös segítségnyújtási kötelezettség alapján van helye a bűnösség megállapításának.
•	ha a veszélyhelyzetet az elkövető idézte elő. Csak az büntetendő, aki gondatlan vagy vétlen magatartásával idézi elő a veszélyhelyzetet.
•	ha a segítségnyújtásra egyébként is köteles Pl. orvos, tűzoltó, óvónő. Különös segítségnyújtási kötelezettség fennállhat a sértetthez fűződő kapcsolat folytán is pl. szülő és gyermek.

Ha a járművezető vétlen a közlekedési balesetet előidézésében, és nem nyújt segítséget, akkor az általános segítségnyújtás alapján felel, míg ha ő idézte elő a balesetet, akkor különös segítségnyújtás alapján felel.

2) Cserbenhagyás: 

190. § Ha a közlekedési balesettel érintett jármű vezetője a helyszínen nem áll meg, illetve onnan eltávozik, mielőtt meggyőződnék arról, hogy valaki megsérült-e, avagy az életét vagy testi épségét közvetlenül fenyegető veszély miatt segítségnyújtásra szorul-e, amennyiben súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

A cserbenhagyás a közlekedési bűncselekmények körében található, szubszidiárius jellegű tényállás.
Jogi tárgy: közlekedés biztonsága, a közlekedésben résztvevők segítségnyújtásához fűződő társadalmi érdek.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a baleset helyszínén történő megállás elmulasztása, ill. a baleset helyszínéről való eltávozás az arról való meggyőződés nélkül, hogy valaki megsérült-e, vagy van-e olyan személy, aki az életét, testi épségét közvetlenül fenyegető veszély miatt segítségnyújtásra szorul. 

A baleset büntetőjogi fogalma szűkebb a köznapi fogalomnál; olyan, a közlekedés körében bekövetkezett esemény, baleset, amelynek hatókörében egy vagy több személy is volt. 
Az önmagában anyagi kárral járó ütközés nem alapozza meg a büntetőjogi felelősséget. 

A cserbenhagyás csak szándékosan követhető el, eshetőleges szándékkal is megvalósítható. A bűnösség megállapításának feltétele, hogy az elkövető észlelje a közlekedési balesetet, felismerje az ebből folyóan reá háruló kötelezettségeket és ezek ismeretében szándékosan kell az őt terhelő kötelezettségeket elmulasztania. 
Ha az elkövető a baleset színhelyén nem áll meg, de oda később visszatér, ez a bűnösséget nem érinti, legfeljebb a büntetés kiszabása során vehető figyelembe. 

A bűncselekmény alanya a közlekedési balesettel érintett jármű vezetője, aki részese a balesetnek, ill. az a járművezető, akinek magatartása közrehatott a baleset létrejöttében. 
Utasa, gyalogos tettes nem lehet. 
Felbujtás állapítható meg az utas terhére, akinek rábírása vagy rendelkezése folytán haladt tovább a balesettel érintett jármű vezetője. 
A szándékerősítő kijelentés vagy magatartás a pszichikai bűnsegédi bűnrészesség megállapítását teszi lehetővé.

A megállás elmulasztásával, a baleset helyszínéről való eltávozással, a meggyőződés elmulasztásával, eredményre tekintet nélkül a bűncselekmény befejezett. 

A cserbenhagyás tiszta mulasztásos bűncselekmény, így a kísérlet fogalmilag kizárt.
A bűncselekmény szubszidiárius, csak akkor állapítható meg, ha súlyosabb bűncselekmény, elsődlegesen segítségnyújtás elmulasztása nem valósult meg. 

A különbség még a segítségnyújtás elmulasztása és a cserbenhagyás között az, hogy a segítségnyújtás elmulasztásának bárki alanya lehet; a cserbenhagyásnak csak a balesettel érintett jármű vezetője lehet a tettese. A további különbség, hogy van-e a helyszínen segítségre szoruló személy. 

Nem érvényesül a szubszidiaritás, ha a járművezető a cserbenhagyáson felül egyéb közlekedési bűncselekményt is megvalósít.

9. A kényszerítés, a személyi szabadság megsértése és az emberrablás és ezek elhatárolása

1) Kényszerítés

174. § Aki mást erőszakkal vagy fenyegetéssel arra kényszerít, hogy valamit tegyen, ne tegyen vagy eltűrjön, és ezzel jelentős érdeksérelmet okoz, amennyiben más bűncselekmény nem valósul meg, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

A kényszerítés jogi tárgya a cselekvési szabadság, amennyiben annak megsértése nem esik valamely más törvényi tényállás alá. (mert a kényszerítés szubszidiárius)
A bűncselekmény passzív alanya bárki lehet.

A cselekvési szabadság 2 részből áll: az akaratelhatározás szabadsága, és a cselekvési szabadság. A tényállás büntetés alá vonja a cselekvési szabadságtól való bármilyen irányú megfosztást, ill. a cselekvési szabadság korlátozását.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a sértettnek valaminek a megtételére, meg nem tételére vagy eltűrésére kényszerítése. 
Az erőszak lehet akaratot bénító, és hajlító is. 
A fenyegetésnek nem kell kvalifikáltnak lennie, de a kényszerítésnek jogtalannak kell lenni. 

A kényszerítés eredmény-bűncselekmény; a tényállásban meghatározott eredmény: a jelentős érdeksérelem. Az, hogy melyik sérelem jelentős ez bírói mérlegelés kérdése.

A bűncselekmény szándékos elkövetés esetén büntetendő. Az elkövető tudatának át kell fognia magatartásának erőszakkal vagy fenyegetéssel véghezvitt jellegét, a kényszerítő magatartással okozati összefüggésben bekövetkező érdeksérelmet, ill. az érdeksérelem jelentős fokát.

A bűncselekmény alanya a hivatalos személy kivételével bárki lehet. 
Társtettesek azok, akik szándék- és akarategységben a tényállás megvalósításában, az erőszak vagy fenyegetés kifejtésében vesznek részt.

Mint eredmény-bűncselekmény a kényszerítés befejezett, ha a cselekmény jelentős érdeksérelmet okozott. 
Kísérlet valósul meg, ha az elkövető az erőszakot megkezdte vagy fenyegetést alkalmazott és ez a cselekmény alkalmas volt a jelentős érdeksérelem okozására.

A kényszerítés szubszidiárius, csak akkor valósul meg, ha más bűncselekmény nem állapítható meg.

Alaki halmazat - a szubszidiaritás folytán - kizárt, de anyagi halmazatban állhat más bűncselekményel. 
Többmozzanatú bűncselekményről van szó. Az akaratot lenyűgöző erőszakkal vagy fenyegetéssel bűncselekmény elkövetésére kényszerítés esetében a kényszerített nem büntethető; aki kényszerít, az a megvalósult bűncselekmény közvetett tetteseként felel.

2) Személyi szabadság megsértése 

175. § (1) Aki mást személyi szabadságától megfoszt, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Aki emberkereskedelemmel összefüggésben megszerzett és a személyi szabadságától megfosztott sértett személyi szabadságának megfosztását fenntartja, és a sértettet munkavégzésre kényszeríti, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(3) A büntetés az (1) bekezdés esetén öt évig, a (2) bekezdés esetén öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt
a) aljas indokból vagy célból,
b) hivatalos eljárás színlelésével,
c) a sértett sanyargatásával,
d) jelentős érdeksérelmet okozva,
e) a tizennyolcadik életévét be nem töltött személy sérelmére
követik el.

A személyi szabadság megsértésének jogi tárgya a térben való mozgás, helyváltoztatás, a tartózkodási helyről való elmozdulás, tartózkodási hely megváltoztatásának szabadsága.

Passzív alanya lehet bárki, akinek a cselekmény elkövetésekor a cselekvési szabadsága megvolt. 
Hivatalos személy cselekvési vagy mozgási szabadságának megsértése a hivatalos személy elleni erőszak tényállása alá tarozik.

Az elkövetési magatartás a személyi szabadságtól bármilyen módon való megfosztás. Ez általában aktív magatartás, de lehet mulasztás is, ha pl. az elkövető az általa gondatlanul vagy tévedésből bezárt személyt annak akarata ellenére nem engedi el, vagy a tetten és jogszerűen elfogott elkövetőt a hatóságnak mihelyt lehet nem adja át. 
Az elkövetési magatartás lehet közvetlen, de közvetett is. A személyi szabadságtól való megfosztásnak jogellenesnek kell lenni.

A személyi szabadság megsértése csak szándékosan követhető el.

A bűncselekmény alanya bárki lehet a hivatalos személyt kivéve. Ugyanakkor a hivatalos személy által, de nem az eljárás során elkövetett bűncselekmény eszerint a tényállás szerint minősül. 
A bűncselekményhez társtettesi és részesi magatartás egyaránt járulhat.

A személyi szabadság megsértése tartós bűncselekmény, amely addig tart, amíg a sértett a mozgási szabadságát vissza nem nyeri. 

Befejezetté válik abban a pillanatban, amikor beáll a sértett mozgásszabadságának korlátozása; Kísérlet elvileg megvalósulhat. 

A személyi szabadság megsértése az erőszakos közösüléssel nem állhat halmazatban, de ha erőszakos közösülés után sem engedi el a sértettet, akkor bűnhalmazat valósul meg. 
A sértettek számára tekintettel halmazatot kell megállapítani, ha a cselekményt több személy sérelmére követik el. 

A minősített esetek körébe tartozik, ha a személyi szabadság megsértését
•	aljas indokból vagy célból követik el;
•	hivatalos eljárás színlelésével történik. Ez minden olyan cselekményt felölel, amelyet közhatalmi tevékenységet ellátó állami szerv tevékenységeként tüntetnek fel.
•	Sértett sanyargatásával: ha a sanyargatás e minősített esetnél súlyosabban büntetendő sérülést vagy egészségromlást idéz elő, akkor ennek a  bűncselekménynek az alapesetét a másik bűncselekménnyel halmazatban kell megállapítani. 
A sanyargatás módja sokféle lehet, de a sértettnek a személyi szabadság megvonásán túl testi vagy lelki szenvedést okoznak anélkül, hogy ez a szenvedéstöbblet valamely más súlyosabban büntetendő bűncselekményt megvalósítana.
•	Jelentős érdeksérelemet okozva: ez alatt a sértettet ért mindennemű személyi, családi, erkölcsi jellegű, hátrányos következményt kell érteni.
•	Ha a cselekményt a 18. életévét be nem töltött sértett sérelmére követik el.

3) Emberrablás: 

175/A. § (1) Aki mást személyi szabadságától erőszakkal, avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel, illetve védekezésre vagy akaratnyilvánításra képtelen állapotát kihasználva megfoszt, és szabadon bocsátását követelés teljesítésétől teszi függővé, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha az emberrablást
a) bűnszövetségben;
b) fegyveresen
követik el.
(3) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő vagy életfogytig tartó szabadságvesztés, ha az emberrablást
a) különösen súlyos hátrányt;
b) halált okozva
követik el.
(4) A büntetés tíz évtől tizenöt évig terjedő vagy életfogytig tartó szabadságvesztés, ha az emberrablás szándékos emberölést is megvalósít.
(5) Aki emberrablásra irányuló előkészületet követ el, bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(6) Korlátlanul enyhíthető annak a büntetése, aki az emberrablást - mielőtt abból súlyos következmény származott volna - önként abbahagyja.
(7) Aki hitelt érdemlő tudomást szerez arról, hogy emberrablás elkövetése készül, és erről az érintett személyt vagy a hatóságot, mihelyt teheti, nem tájékoztatja, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő, ha az emberrablást legalább megkísérelték.

Az emberrablás jogi tárgya komplex: egyrészt személyi szabadság, másrészt a közrend és a közbiztonság
Passzív alanya lehet bárki, akit személyi szabadságától az elkövető a tényállásban meghatározott módon és célzattal megfoszt.

A bűncselekmény elkövetési magatartása egyrészről a passzív alanynak személyi szabadságától való megfosztása, másrészről a passzív alany szabadon bocsátását valamely követelés teljesítésétől teszi függővé.

Az elkövetés módja a sértett ellen alkalmazott minősített erőszak, élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetés, vagy a sértett védekezésre vagy akaratnyilvánításra képtelen állapotának kihasználása. (Ez alatt a 12. életévét be nem töltött személyt kell érteni. Ha ez a személy még bele is egyezik a szabadság megfosztásába, ennek a bűncselekmény megvalósulása szempontjából nincs jelentősége).
 
Az erőszak vagy fenyegetés nem szükségszerűen a sértett ellen irányul, hanem megvalósul úgy is, ha az elkövető az erőszakot, fenyegetést úgy irányítja más ellen, hogy annak eredményeként a passzív alanyt személyi szabadságától megfosztja. (Pl. a szülőtől elrabolják a kisgyereket, úgy, hogy az erőszakot a szülők ellen alkalmazzák)

Az emberrablás csak egyenes szándékkal követhető el, hiszen az elkövető a sértett szabadon bocsátását valamely követelés teljesítésétől, azaz az általa kitűzött cél elérésétől teszi függővé, és  célja elérése miatt alkalmazza az erőszakot.

A bűncselekmény alanya lehet bárki. Ha az elkövető hivatalos személy, az emberrabláson felül esetleg hivatali bűncselekmény miatt is felel. 

Az emberrablás tartós bűncselekmény, amely mindaddig tart, amíg a sértett vissza nem nyeri szabadságát.

Az emberrablás 2 fázisú eredmény-bűncselekmény, amelyet a követelés közlése juttat el a befejezés állapotába. Az első fázis megvalósítása pl. erőszak alkalmazása, kísérletet valósít meg. 
A törvény a bűncselekmény súlyára való tekintettel az előkészületet is büntetni rendeli.

Ha az elkövető az emberrablással összefüggésben más bűncselekményt is elkövet pl. illegálisan fegyvert szerez bűnhalmazat keletkezik. Halmazat megállapításának van helye abban az esetben is, ha több személy sérelmére követik el a cselekményt.

Korlátlan enyhítésre is van lehetőség, amely kiterjedhet az alapesetre, de a minősített esetre is, feltéve, hogy még nem keletkeztek súlyos következmények. 

A feljelentési kötelezettség a hozzátartozót is terheli. Az érintett személy értesítése megfelel a feljelentési kötelezettség teljesítésének. 
A feljelentési kötelezettséget csak az emberrablás elkövetése előtt szükséges megkövetelni; ennek elmulasztása csak akkor büntethető, ha az emberrablást legalább megkísérelték.

Minősített esetek: 
•	Bűnszövetségben: az értelmező rendelkezés szerint: bűnszövetség akkor létesül, ha két vagy több személy bűncselekményeket szervezetten követ el, vagy ebben megállapodik,
•	Fegyveresen:  fegyveresen követi el a bűncselekményt, aki lőfegyvert vagy robbanóanyagot tart magánál, 
•	Különösen súlyos hátrányt okozva: ennek értelmezésénél irányadó lehet a fogvatartás körülményei és időtartama, sértett életkora stb.
•	Halált okozva: az elkövetőt az eredmény tekintetében gondatlanság terheli (delictum komplexum)
•	Ha az elkövető szándékos emberölést is megvalósít. Ez is delictum komplexum

Az elhatárolás lényege: az emberrablásnál feltétel a kvalifikált fenyegetés, az elkövető ennek teljesítésétől teszi függővé a sértett szabadon bocsátását.

10.  A magánlaksértés, a magántitok megsértése és a levéltitok megsértése

1) Magánlaksértés 

176. § (1) Aki másnak a lakásába, egyéb helyiségébe vagy ezekhez tartozó bekerített helyre erőszakkal, fenyegetéssel, hivatalos eljárás színlelésével bemegy, vagy ott bent marad, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő, aki másnak a lakásába, egyéb helyiségébe vagy az ezekhez tartozó bekerített helyre, az ott lakónak vagy azzal rendelkezőnek akarata ellenére, vagy megtévesztéssel
a) éjjel,
b) fegyveresen,
c) felfegyverkezve,
d) csoportosan
bemegy vagy ott bent marad.
(3) Az (1) bekezdés szerint büntetendő az is, aki az (1)-(2) bekezdésben meghatározott módon mást megakadályoz abban, hogy a lakásába, egyéb helyiségébe vagy az ezekhez tartozó bekerített helyre bemenjen.
(4) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1) bekezdésben meghatározott cselekményt a (2) bekezdésben írt módon követik el.

A magánlaksértés jogi tárgya a lakás, lakáshoz tartozó egyéb helyiség vagy bekerített hely zavartalan használatához fűződő érdek, azaz az ún. házijog

A bűncselekmény elkövetési tárgyai: a lakás, egyéb helyiség, ill. az azokhoz tartozó bekerített hely.

Lakás: minden olyan zárt hely, amely az emberek tartózkodási helyéül és rendszeres éjjeli szállásául szolgál. Így pl. a csőszkunyhó nem lakás, de a sátor, lakókocsi, kajüt igen. 

Egyéb helyiség: emberi tartózkodás helyéül szolgáló olyan épületrész, amely gazdasági tevékenység végzésére szolgál vagy amelyet emberek összejövetelére használnak attól, függetlenül, hogy kapcsolatban áll-e a tulajdonképpeni lakással. E fogalom alá tartozik a lakással szorosan összefüggő, ahhoz tartozó helyiség pl. padlás, pince. 

Bekerített hely: falakkal, kerítéssel, élő sövénnyel vagy más módon körülvett terültet, amely a lakás vagy egyéb helyiség rendeltetésszerű használatát elősegíti.

A bűncselekmény csak másnak a lakása stb. tekintetében követhető el. A lakás céljára szolgáló, de nem meghatározott személy rendelkezése alatt álló helyiség esetén csak szabálysértés valósul meg. ( Pl. önkormányzati lakás, ha nincs kijelölt bérlője)

Az elkövetési magatartás: másnak lakásába, egyéb helyiségébe vagy bekerített helyre bemenetel vagy bent maradás. 
Elkövetés módja az erőszak, fenyegetés, hivatalos eljárás színlelése. (az erőszak irányulhat személy vagy dolog ellen is)
Elkövetési magatartás az ott lakónak, vagy azzal rendelkezőnek akarata ellenére vagy megtévesztéssel való bemenetel vagy bent maradás. 
Az elkövetés módja éjjel, fegyveresen, felfegyverkezve, csoportos elkövetés. 

Fegyveresen: aki lőfegyvert, robbanóanyagot tart magánál, felfegyverkezve, aki az ellenállás leküzdése vagy megakadályozása érdekében az élet kioltására alkalmas eszközt tart magánál. Csoportos elkövetés, ha az elkövetésben legalább 3 személy veszt részt.

A elkövetési magatartás az sértett említett módokon való megakadályozása abban, hogy a lakásába stb. bemenjen. A lakással rendelkező akarata ellenére azt jelenti, hogy a sértett az elkövető előtt félreérthetetlenül kifejezésre juttatta tiltó akaratát. 
A tilalomnak személyhez szólónak kell lennie és a lakással rendelkezőtől vagy ebben lakótól kell származnia. 

A magánlaksértés akkor jogellenes, ha az elkövető az ott lakónak vagy azzal rendelkezőnek az akarata ellenére cselekszik. Az (1) bekezdésben ez nem kifejezetten tényállási elem, hiszen az erőszakkal, fenyegetéssel elkövetés magában foglalja a sértett akarata ellenére történő tevést, míg a (2) bekezdésben ez már kifejezetten szerepel. 
A bemenetel csak aktív magatartással valósítható meg; a bent maradás passzív magatartás, amely addig tart, amíg az elkövető a lakást stb. teljesen el nem hagyja. Ez az elkövetési magatartás csak akkor állapítható meg, ha a bemenetel egyébként jogszerű volt. 

A magánlaksértés csak szándékosan követhető el. 
Amennyiben az elkövető azt hiszi, hogy jogos indoka volt, vagy a sértett beleegyezését kellő alappal feltételezhette, tévedés folytán nem büntethető.

A bűncselekmény alanya lehet bárki, a cselekmény társtettességben is elkövethető; a részesség valamennyi formája előfordulhat.

A magánlaksértés befejezett, ha az elkövető másnak a lakásába stb. a tényállásban leírt módon bement vagy bent maradt, ill. a sértettet megakadályozta a bemenetelben. 
Kísérlet csak szűk körben fordulhat elő. 

A halmazati kérdéseket tekintve ha a magánlaksértés más súlyosabb bűncselekmény eszközcselekményeként jött létre, akkor a célcselekmény ezt magába olvasztja. 
Ha a lakáson belül több lakrész van és ezek felett több különböző személy rendelkezik önállóan, annyi rendbeli bűncselekmény megállapításának van helye, ahány lakrész tekintetében elkövették a cselekményt (ahány “házijog” sérül). 
Amennyiben az elkövető lopási szándékkal vonul be, nem rongálás, nem magánlaksértés hanem lopás minősített esete megállapításának van helye.

Magánlaksértés csak állapítható meg, ha az jogos indok nélkül történik, vagy jogszabályba ütközik.
Ez a bűncselekmény magánindítványra üldözendő közvádas bűncselekmény.

2) Magántitok megsértése

177. § (1) Aki a foglalkozásánál vagy közmegbízatásánál fogva tudomására jutott magántitkot alapos ok nélkül felfedi, vétséget követ el, és pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés egy évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha a bűncselekmény jelentős érdeksérelmet okoz.

Jogi tárgy a sértettnek a titka megőrzéséhez fűződő személyiségi joga.

A bűncselekmény elkövetési tárgya a magántitok. 
A magántitok fogalmát törvény nem határozza meg; a közfelfogás alapján magántitok minden olyan csak kevesek, beavatottak előtt ismert tény, amelynek megőrzésére a jogosítottnak méltányolható érdeke fűződik. 
További jellemzője az elkövetési tárgynak, hogy a titokhoz az elkövető foglalkozása vagy közmegbízatása útján jut hozzá. 

A magántitok megsértésének elkövetési magatartása a magántitok alapos ok nélküli felfedése, amely felölel minden olyan aktív vagy passzív magatartást, melynek folytán a titok illetéktelen személy tudomására jut. A titok felfedésének alapos ok nélkül kell történnie. 

A bűncselekmény csak szándékos elkövetés esetén büntetendő.

A törvény speciális alanyt jelöl meg; a tettes csak az lehet, aki valamely foglalkozást gyakorol, vagy közmegbízatást teljesít. 
A foglalkozás fogalma köznapi értelemben értendő. 
Közmegbízatás a politikai, társadalmi, kulturális életben valamely funkció betöltése, amely nem minősül foglalkozásnak, de lehet alkalmi feladat elvégzésére való felkérés is. 

A bűncselekmény befejezetté válik a magántitok felfedésével. Kísérlet az írásban történő elkövetés esetés fordulhat elő. 
A cselekmény jogellenességét kizárja a sértett beleegyezése; magánindítványra üldözendő.

Minősített eset ha a magántitok megsértése jelentős érdeksérelmet okoz; ez alatt a sértettet ért mindennemű személyi, családi, erkölcsi jellegű, hátrányos következményt kell érteni.

3) Levéltitok megsértése:

178. § (1) Aki másnak közlést tartalmazó zárt küldeményét, a tartalmának megismerése végett felbontja, megszerzi, vagy ilyen célból illetéktelen személynek átadja, úgyszintén aki távközlési berendezés útján továbbított közleményt kifürkész, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, vétséget követ el, és pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés egy évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekményt foglalkozás vagy közmegbízatás felhasználásával követik el.
(3) A büntetés
a) két évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekmény;
b) bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a (2) bekezdésben meghatározott bűncselekmény
jelentős érdeksérelmet okoz.
Jogi tárgy a sértettnek a magánjellegű közlése titokban maradásához fűződő személyiségi joga.

A bűncselekmény elkövetési tárgya másnak közlést tartalmazó zárt küldeménye. 
A tényállás I. fordulatának az elkövetési tárgya lehet levél, zárt irat vagy távirat, ill. minden olyan egyéb technikai eszköz, amely alkalmas a gondolat rögzítésére és annak továbbítására. Nem tartozik ide közlést nem tartalmazó postai csomag. 
A tényállás II. fordulatának elkövetési tárgya a távbeszélő vagy bármely más távközlési berendezés útján továbbított közlemény, addig amíg a továbbítás tart. Új elem a poloska. 

A levéltitok megsértésének elkövetési magatartása a küldemény felbontása, megszerzése, annak illetéktelen személy részére történő átadása. 

Felbontás: olyan magatartás, amelynek következtében annak tartalma hozzáférhetővé válik. Az elkövetőnek a tartalomról történő tényleges tudomásszerzése a bűncselekmény megvalósulása szempontjából közömbös. 
Megszerzés: a küldemény bármiféle meg nem engedett módon történő birtokba vétele. Nem tartozik ide a még el nem küldött és le nem zárt közlemény birtokba vétele. 
Átadás: olyan magatartás, melynek következtében a közlemény illetéktelen 3. személy birtokába jut.
 
A II. fordulat elkövetési magatartása a közlemény kifürkészése, amely alatt olyan magatartás értendő, amelyet a közlemény tartalmának jogellenes megszerzése céljából hajtanak végre. 
A tartalom véletlen megismerése nem kifürkészés.
Új elkövetési magatartás, ha az elkövető  poloskát helyez el más lakásában.

A levéltitok megsértése csak egyenes szándékkal követhető el, az eshetőleges szándék kizárt, hiszen szükséges a célzat. 

A bűncselekmény alanya bárki lehet, hivatalos személy is. De ha a hivatalos személy ezzel a minőségével visszaélve a jogtalan előny szerzése vagy jogtalan hátrány okozása végett követi el a bűncselekményt: hivatali visszaélés miatt felel. 
Önálló tettesség valósul meg abban az esetben, ha egyik az személy a másiknak a közleményt a megismertetés célzatával átadja, és az a neki átadott közleményt felbontja. 

Az I. fordulat befejezett, ha az elkövető a küldeményt felbontja, megnézi vagy másnak átadja. A II. fordulat akkor válik befejezetté, ha az elkövető a továbbított közlemény tartalmának birtokába jut. Kísérlet mind a két fordulatnál megvalósulhat.
A kifürkészés befejezetté válik a közlemény tartalmáról való tudomásszerzéssel.

A levéltitok megsértése az okirattal való visszaéléssel halmazatban áll.

Minősített esetek: 
•	Ha a bűncselekményt a foglalkozás vagy a közmegbízatás felhasználásával követik el
•	Ha a levéltitok megsértése  jelentős érdeksérelmet okoz: ez alatt a sértettet ért mindennemű személyi, családi, erkölcsi jellegű, hátrányos következményt kell érteni.

11.	A rágalmazás, a becsületsértés és a  kegyeletsértés. A valóság bizonyítása, valamint a magánindítványra és a kívánatra vonatkozó rendelkezések

1) Rágalmazás 

179. § (1) Aki valakiről, más előtt, a becsület csorbítására alkalmas tényt állít vagy híresztel, vagy ilyen tényre közvetlenül utaló kifejezést használ, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évig terjedő szabadságvesztés, ha a rágalmazást
a) aljas indokból vagy célból,
b) nagy nyilvánosság előtt,
c) jelentős érdeksérelmet okozva
követik el.

A rágalmazás jogi tárgya a becsület, ami jelenti az egyént megillető társadalmi megbecsülést, ill. az emberi méltóságot. 
Társadalmi megbecsülés: az emberről, egyéni sajátosságairól, tulajdonságairól a környezetében kialakult társadalmi értékítélet. 
Emberi méltóság: az egyént olyan bánásmódban részesítsék, amely a társadalomban kialakult érintkezési forma minimális követelményének megfelel.

A bűncselekmény passzív alanya lehet természetes személy, jogi személy vagy társadalmi feladatot szervezett közösségben ellátó személyösszesség (kollektíva). 
Emberi méltósága a jogi személynek nincs, csak a képviseletében eljáró egyes személyeknek. Az állandó vagy az alkalmi munkaközösségek is a bűncselekmény passzív alanyai lehetnek, de pl. az egyes foglalkozási ágak képviselői, egy adott terület lakói, mivel személy szerint nem határozhatók meg passzív alanyok itt nem lehetnek. 
A sértetteknek határozottan felismerhetőnek, személy szerint meghatározottnak kell lennie. 

Elkövetési magatartás a becsület csorbítására alkalmas tény állítása, híresztelése, ill. ilyen tényre közvetlenül utaló kifejezés használata.

Tény: minden olyan esemény, történés, amely a múltban játszódott le, vagy a jelenben folyik, és az érzékelés körébe vonható.
Tényállítás: olyan nyilatkozat, amely valamely végbement vagy végbemenő eseményre ill. jelenségre utal. (saját tudomását mondja el)
Híresztelés: mások tapasztalatán alapuló tényállítás továbbadása. 
A tényre közvetlenül utaló kifejezés egy tényből valamely jellemző mozzanatnak olyan kiemelése és továbbadása, amelyből az egész történésre lehet következtetni.

A tényállításnak ill. a híresztelésnek a sértettől különböző “más” személy előtt kell megtörténnie. 
A bűncselekmény megvalósulása szempontjából közömbös, hogy a sértett jelen volt-e a rágalmazásnál. 
A tényállításnak nem kell valótlannak lennie; való tényállítással is el lehet követni a bűncselekményt, lényeg az, hogy az a becsület csorbítására alkalmas legyen.

A rágalmazás csak szándékos elkövetés esetén büntetendő. 
A szándéknak át kell fognia a tényállítás becsület csorbítására alkalmas voltát. 
Kizárja a bűnösség megállapítását, ha  az elkövető téved cselekménye társadalomra veszélyességében, vagy nem ismerte fel az általa állított ténynek becsület csorbítására alkalmas voltát.

A bűncselekmény alanya bárki lehet. 
A hivatalos személy részéről e minőségével visszaélve jogtalan előnyszerzés vagy jogtalan hátrány okozása céljából elkövetett rágalmazás hivatali visszaélésnek minősül.

A rágalmazás immateriális bűncselekmény, mely akkor válik befejezetté, ha a becsület csorbítására alkalmas tényállítás, híresztelés más előtt elhangzott, annak tudomására jutott. 
Az írásban, levélben foglalt tényállítás esetés akkor befejezett, ha a címzett vagy bárki más a levelet elolvasta. Itt az elkövetési magatartás és a tényállítás tudomásulvétele elválhat, így kísérlet megállapítható.

Ha a terhelő tényállítás valamely hatóság előtt történik és tartalma szerint valamely fegyelmi vétségnek, szabálysértésnek vagy bűncselekménynek a sértett által való elkövetésre utal, akkor a hamis vádat kell megállapítani. 
Ha a bűncselekménnyel vagy szabálysértéssel való vádolás gondatlan, hamis vád nem, de rágalmazás megállapítható.

A rágalmazás és a becsületsértés elhatárolása:

•	A rágalmazás csak tényállítással vagy erre közvetlenül utaló kifejezéssel, míg a becsületsértés egyéb kifejezéssel vagy sértő cselekménnyel valósítható meg.
•	A rágalmazásnak más előtt kell történnie, de a rágalmazó jellegű tényállítás is becsületsértésnek minősül, ha az a sértettel szemben négyszemközt vagy írásban történik.
•	A rágalmazás és a becsületsértés egymással a szubszidiaritás viszonyában áll.

Bűncselekmény-egységként értékelendő az ugyanazon személy sérelmére folytatólagosan elkövetett rágalmazás, és egységnek minősül akkor is, ha a rágalmazó tényállításokkal egyidejűleg ugyanazon személy sérelmére becsületsértő kifejezések is elhangzottak.

Halmazat a különböző személyek sérelmére akár egy, akár több magatartással megvalósított rágalmazás és annyi rendbeli bűncselekmény megállapításának van helye, ahány személy sérelmére elkövették. 
Nem állapítható meg a rágalmazás, ha a cselekmény egyéb jogtárgyat is sértő bűncselekményt pl. hamis vádat is megvalósított. 

Minősített esetek:
•	aljas indok vagy cél;
•	nagy nyilvánosság előtt: egyszeri rátekintésre nem megállapítható emberek csoportja, ill. a nagy nyilvánosság a  bűncselekménynek a sajtó, egyéb tömegtájékoztatási eszköz vagy sokszorosítás útján való elkövetését is jelenti.
•	Jelentős érdeksérelmet okozva: ez alatt a sértettet ért mindennemű személyi, családi, erkölcsi jellegű, hátrányos következményt kell érteni.

2) Becsületsértés

180. § (1) Aki a 179. § esetén kívül mással szemben
a) a sértett munkakörének ellátásával, közmegbízatásának teljesítésével vagy közérdekű tevékenységével összefüggésben,
b) nagy nyilvánosság előtt
a becsület csorbítására alkalmas kifejezést használ, vagy egyéb ilyen cselekményt követ el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő, aki a becsületsértést tettlegesen követi el.

Jogi tárgy és passzív alany: (lásd a rágalmazásnál)

A rágalmazás és a becsületsértés közötti szubszidiárius viszonyra tekintettel a minősítés során mindig a rágalmazás tényállását kell kiindulópontnak tekinteni, és csak az ott megállapított törvényi feltételek hiánya esetében lehet a cselekményt becsületsértésnek minősíteni.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a becsület csorbítására alkalmas kifejezés használata, vagy cselekmény elkövetése, ill. tettleges elkövetés.

A becsület csorbítására alkalmas minden olyan mással szemben használt kifejezés amely az emberi méltóságot sérti. 
Kifejezés elsősorban a szavak útján történő gondolatközlés, de történhet írásban is; történhet közvetlenül vagy közvetett módon, feltételes módban, gyalázkodva, kérdés formájában, példázatként, tréfaként stb. 
Annak megítélésénél, hogy valamely kifejezés alkalmas-e a becsület csorbítására, az objektív értelmezés az irányadó. Ennek megítélésénél nem hagyható figyelmen kívül az elkövető és a sértett között fennálló személyi viszony jellege sem.
A kritika, bírálat, véleménynyilvánítás ténybeli valóságtartalma a becsületsértés megállapítására nem nyújt alapot.

A becsület csorbítására alkalmas cselekmény alá vonható minden a tettleges bántalmazás fogalmi körén kívül eső gesztus, amely az elkövetőnek a sértett irányában tanúsított megvető, lekicsinylő értékítéletet fejezi ki; közömbös az, hogy a sértett jelenlétében vagy azon kívül történt-e. Az elkövetési magatartást már a sértő mozdulat megvalósítja.

A becsületsértés elkövetési módja  a becsületsértő kifejezés használatának és egyéb cselekmény elkövetésének a sértett munkakörével, közmegbízatásával vagy közérdekű tevékenységével összefüggésben kell történnie. A becsületsértés nemcsak a munkavégzés stb. ellátása során, hanem emiatt is történhet.

Nagy nyilvánosság előtti elkövetési módot is említ a törvény, ill. a tettlegességet, mint elkövetési módot. 
Tettlegesség: a sértett testének megalázó vagy sértő jellegű célzatos érintésében vagy bántalmazásában jelentkezik, anélkül, hogy testi sértés valósítana meg. 
A testi épség sérelmét nem jelentő, a szervezet működésében zavart nem okozó testet érintő támadások (pl. hajlenyírás) ha a társadalmi megbecsülést és az emberi méltóságot sértik, becsületsértésnek tekinthetők.

A bűncselekmény csak szándékos elkövetés esetén büntetendő.

Alany lehet bármely beszámítási képességgel rendelkező természetes személy.

A bűncselekmény befejezetté válik, ha a becsület csorbításra alkalmas kifejezés vagy cselekmény használata mással szemben megtörtént, s ezt a sértett vagy más személy érzékelte.

A becsületsértés immatariális bűncselekmény; kísérlet csak szűk körben fordulhat elő, a gyakorlatban nem jellemző. A verbálisan, tettlegesen vagy sértő gesztussal történő kifejezés esetén a kísérlet kizárt, míg írásban történő elkövetés esetén megvalósul a becsületsértő kifejezést magában foglaló levél postára adásával. Ebben az esetben akkor válik befejezetté a cselekmény, ha a sértett a levelet elolvasta.

Több sértett léte, függetlenül attól, hogy egy vagy több cselekménnyel valósult-e meg a cselekmény, halmazat. 
Az ugyanazon sértett sérelmére, egységes akarat-elhatározásból, rövid időközönként többször elkövetett becsületsértés a folytatólagosság törvényi egységét hozza létre.

A jogellenességet kizáró ok fennállása a szidalmazó, gyalázkodó kifejezések használata miatti felelősség alól nem mentesít.

A becsületsértés magánindítványra üldözendő, magánvádas bűncselekmény.

3) Kegyeletsértés

181. § Aki halottat vagy emlékét a 179. vagy a 180. §-ban meghatározott módon meggyalázza, vétséget követ el, és az ott meghatározott büntetéssel büntetendő.

A kegyeletsértés jogi tárgya a halott emlékében megnyilvánuló társadalmi megbecsülés és a hozzátartozók kegyeletérzése.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a halottnak vagy emlékének meggyalázása. Ez olyan cselekmény, amely- ha élne -  rágalmazás vagy becsületsértés miatt lenne büntetendő. Ide értendő a síremlék, urna megrongálása, szétdúlása stb.

A kegyeletsértés csak szándékosan követhető el. Az elkövető tudatának át kell fognia azt, hogy a meggyalázott halott. 
Amennyiben az elkövető élő személyt vél halottnak, rágalmazásért, vagy becsületsértésért felel, míg ha holtat vél élőnek, ez alapján a tényállás alapján vonható felelősségre. 
A tévedésnek csak a minősítés tekintetében van jelentősége, de a felelősséget nem zárja ki.

A bűncselekmény alanya bárki lehet.

Bűnhalmazatban áll a kegyeletsértés és a rongálás, ha az elkövető a temetőben lévő síremléket szándékosan megrongálja.

4) A valóság bizonyítása

182. § (1) A 179-181. §-ban meghatározott bűncselekmények miatt nem büntethető az elkövető, ha a becsület csorbítására alkalmas tény valónak bizonyul.
(2) A valóság bizonyításának akkor van helye, ha a tény állítását, híresztelését, illetve az arra közvetlenül utaló kifejezés használatát a közérdek vagy bárkinek a jogos érdeke indokolta.

A becsületsértő cselekmények egyik esetében sem( rágalmazás, becsületsértés, kegyeletsértés) tényállási elem a valótlanság. A rágalmazás, becsületsértés egyaránt elkövethető való tény állításával is. Ezt a tételt a törvénynek összhangba kellett hoznia a szólásszabadság, igazmondás, a közérdekű bírálat társadalmi követelményével.

A valóság bizonyításának tárgya csak a tényállítás lehet, ill. ilyen tényre közvetlenül utaló kifejezés. 
Nem lehet a tárgya az olyan nyilatkozat, amely az objektív értelmezés szerint nem tényállást foglal magában, így a szidalmazó, gyalázkodó, mocskolódó tulajdonságjelzések, és a rosszalló értékítéletek. 
Nem lehetnek a valóság bizonyításának tárgyai az olyan kijelentések, amelyek nem egyedileg körülhatárolt eseményekre, történésekre vonatkoznak, mivel ezeknél nem “egy” meghatározott konkrét esemény lenne a bizonyítás tárgya, hanem az eseményeknek a sértő nyilatkozatban meg nem nevezett olyan sorozata, amelyből az értékítélet vagy használt egyéb kifejezés tartalmának helyessége csak további ténybeli következtetéssel lenne levonható.
A női becsület megsértésére vonatkozóan nem lehet valóság bizonyítást kérni.

A valóság bizonyításának lehetőségét csak kivételesen engedi meg a törvény; csupán olyan tényekre vonatkozhat, amelyek a sértett társadalmi megbecsülése szempontjából jelentősek.

Feltétele, hogy a tény állítását, híresztelését vagy az arra közvetlenül utaló kifejezés használatát a közérdek vagy bárkinek a jogos érdeke indokolttá tegye.
Közérdek: a társadalom egészének, közösség általános érdeke.
Magánérdek: az elkövetőnek a gazdasági, erkölcsi, egzisztenciális, vagyoni, családi érdekkörébe tartozó kérdések, de feltétel, hogy ez jogos legyen.

A cselekmény büntethetőségét kizárja, ha a vád tárgyává tett tényállítás valónak bizonyult. 
A bizonyítás akkor sikeres, ha a tényállítás lényege bizonyult valónak, nem kell, hogy a mellékes, a részletkörülmények bizonyítása sikerrel járjon. 
Amennyiben a tényállítás több tényre vonatkozott, akkor valamennyi tekintetében külön kell lefolytatni a valóság bizonyítását és külön kell értékelni.

A valóság bizonyítás sikertelensége esetén a bűncselekmény attól függetlenül megállapítható, hogy az elkövető az állított tény valónak tudta; kizárt a ténybeli tévedésre hivatkozás. 
A rágalmazó tényállítás valóságát és valótlanságát az elkövető tudatának át kell fognia.

A valóság bizonyítása körében a bizonyítási teher megfordul: nem a vád bizonyít, hanem a vádlottnak kell bizonyítania, hogy amit ő mondott, az igaz.

5) Magánindítvány, kívánat

183. § (1) A 176-177. és a 178-181. §-ban meghatározott bűncselekmények elkövetői magánindítványra büntethetők.
(2) A 181. § esetén a magánindítványt az elhalt hozzátartozója és örököse terjesztheti elő.
(3) A diplomáciai és a nemzetközi jogon alapuló egyéb személyes mentességet élvező személy sérelmére elkövetett rágalmazás vagy becsületsértés a sértett diplomáciai úton kijelentett kívánatára büntethető.

Magánindítványra büntethető bűncselekmények: 
•	a magánlaksértés;
•	a magántitok megsértése;
•	a levéltitok megsértése;
•	a rágalmazás;
•	a becsületsértés;
•	a  kegyeletsértés.

A jogi személlyel vagy személyösszességgel szemben elkövetett rágalmazás vagy becsületsértés esetén a magánindítvány megtételének joga a jogi személyt vagy a személyösszességet illeti meg. Ekkor a sértettek képviselője gyakorolja a jogot. 

AB. 36/1994. határozat: a hatóság vagy hatóságot képviselő hivatalos személy ellen elkövetett rágalmazás vagy becsületsértés esetén az eljárás nem feljelentésre, hanem magánindítványra indul meg. A magánindítványt a hatóságot képviselő szerv vezetője, hivatalos személy terjesztheti elő.

A Be. értelmében a kölcsönösen elkövetett könnyű testi sértés, rágalmazás vagy becsületsértés esetén az egyik fél sérelmére elkövetett bűntett miatt megindított büntetőeljárásban a tanácsülésig a másik fél abban az esetben is jogosult a magánindítvány előterjesztésére, ha ennek határideje lejárt, feltéve, hogy a büntethetőség még nem évült el. 
Ez a  rendelkezés az ún. viszonvád feltételeként a kölcsönösséget, ill. az egyik fél sérelmére elkövetett cselekmény miatti büntetőeljárás befejezetlenségét kívánja meg. 

A kölcsönösség egyrészt jelenti a sértő és sértett személyek egybeesését, másrészt a cselekmények közötti tárgyi összefüggést. A 2 cselekménynek nem kell feltétlenül időben egybeesnie vagy azonos helyen történnie; feltétel, hogy az egyik becsületsértést a másik miatt kövessék el.

Ha a felsorolt kölcsönösen elkövetett cselekmények egyike bűncselekmény, a másik a becsületsértés szabálysértése, indokolt, hogy a szabálysértést is a bíróság bírálja el.

Kegyeletsértés esetén a magánindítvány előterjesztésére a meghalt hozzátartozója és örököse jogosult.

A diplomáciai testülethez tartozó személyeknél nem magánindítvány, hanem kívánat kell a felelősségre vonáshoz. ( a kívánat magában foglalja a magánindítványt is)
12.	
A közlekedés biztonsága elleni bűncselekmény. Vasúti, vízi, légi és közúti veszélyeztetés

1) A közlekedés biztonsága elleni bűncselekmény

184. § (1) Aki közlekedési útvonal, jármű, üzemi berendezés vagy ezek tartozéka megrongálásával, akadály létesítésével, közlekedési jelzés eltávolításával vagy megváltoztatásával, megtévesztő jelzéssel, közlekedő jármű vezetője ellen erőszak vagy fenyegetés alkalmazásával avagy más, hasonló módon a vasúti, légi, vízi vagy közúti közlekedés biztonságát veszélyezteti, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés
a) öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény súlyos testi sértést,
b) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény maradandó fogyatékosságot, súlyos egészségromlást, vagy tömegszerencsétlenséget,
c) öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény halált,
d) öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény halálos tömegszerencsétlenséget
okoz.
(3) Aki az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekményt gondatlanságból követi el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel, a (2) bekezdésben meghatározott esetekben, az ott tett megkülönböztetéshez képest, két évig, három évig, öt évig, illetve két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) A büntetés korlátlanul enyhíthető - különös méltánylást érdemlő esetben mellőzhető - azzal szemben, aki a veszélyt, mielőtt abból káros következmény származott volna, önként megszünteti.

Jogi tárgy valamennyi közlekedési ágazat biztonságához fűződő érdek, azaz a közlekedésben résztvevők, a közlekedés hatókörében lévő személyek életének, testi épségének, ill. a járművek és más, a közlekedéssel kapcsolatos tárgyak állagának sértetlensége.

Passzív alany: a közlekedő jármű vezetője.

A bűncselekmény elkövetési tárgya a közlekedési útvonal, jármű, üzemi berendezés, vagy ezek tartozékai, közlekedési jelzés.

A közlekedési útvonal fogalmát a jogszabály nem határozza meg. Ez alatt értendő valamennyi közlekedési ágazathoz tartozó olyan terület, amely a közlekedést szolgálja és arra igénybe vehető. Így pl. a vasúti és villamospályatest, légi folyosó, kifutó és leszállópálya, vízi járművek által igénybe vehető álló vagy folyóvizek területe, kikötő, közút. Gyalogosok és a közúti járművek közlekedésére szolgáló terület: járda, úttest, padka, kerékpárút.

Jármű: a vasúti, vízi, légi közlekedési eszköz és a közúti szállító vagy vontatóeszköz, önjáró és a vontatott munkagép.

Üzemi berendezés: műszaki szerkezetek, felszerelések és készülékek, amelyek közlekedési ágazatok területén közvetlenül a biztonságos működését szolgálják. Ezek tartozékai olyan járulékos tárgyak, amelyeknek rendeltetése akár közvetlenül, akár közvetve az üzemi berendezés biztonságos és zavartalan működése.(kábelek)
Közlekedési jelzések: különböző közlekedési ágazatok forgalmi szabályaiban meghatározott jelek, tájékoztatások, utasítások, tiltások, közvetítő tárgyak, ill. ilyen tartalmú cselekvések pl. rendőri karjelzés, amelyeket a közlekedés résztvevője köteles követni.

A jármű vezetője: szűkebb értelemben az a személy, aki az adott közlekedési eszközt a saját tevékenységével ténylegesen vezeti. A kerékpáros is jármű vezetője.
Tágabb értelemben a jármű vezetője az is aki a jármű haladását irányítja így pl. a mozdonyvezetőnek utasítást adó vonatvezető is lehet a bűncselekmény passzív alanya.

A bűncselekmény elkövetési magatartását a tényállás példálódzó jelleggel sorolja fel. Általában aktív magatartással követhető el, de nem kizárt a mulasztásosban megnyilvánuló magatartás sem.

Elkövetési magatartások:
-	közlekedési útvonal, jármű, üzemi berendezés vagy ezek tartozékainak a megrongálása;
-	közlekedési útvonalon akadály létesítése;
-	közlekedési jelzés eltávolítása, megváltoztatása vagy megtévesztő jelzés;
-	közlekedő jármű vezetőjével szemben erőszak vagy fenyegetés alkalmazása;
-	közlekedés biztonságának más az előbbiekhez hasonló módon történő veszélyeztetése.

Rongálás: csak meghatározott, a közlekedés biztonságát szolgáló tárgyak tekintetében lehet releváns a bűncselekmény  megállapításához. 
A magatartás irányulhat mind a 4 közlekedési ágban érintett olyan tárgyakra, amelyek megsemmisítése, részben, egészben történő használhatatlanná tétele következményeként a közlekedés biztonság a veszélybe kerül.

Akadály létesítése: a közlekedési útvonalon minden olyan magatartás, amely miatt nem lehetséges a közlekedés biztonságos lebonyolítása, folyamatosságának biztosítása, ill. amely a közlekedés résztvevőire reális veszélyt jelent;  pl. útburkolat felbontása.

Közlekedési jelző eltávolítása: a közlekedés biztonságát szolgáló bármilyen jelzés eredetileg felállított vagy bejelölt rendeltetési helyéről való leszerelése, elvitele, elmozdítása, lefestése. A tájékoztatást elősegítő jelzőtábla nem veszélyezteti a közlekedés biztonságát.

Közlekedési jelzés megváltoztatása: a jelzés illetéktelen és a közlekedésre veszélyt rejtő módosítása.

Megtévesztő jelzés: tévedésbe ejtésre, félrevezetésre alkalmas nem valódi vagy nem az eredeti tartalmat mutató jelzés ( pl. megvalósul a kötelező haladási irányt jelző tábla elfordításával)

A jármű vezetője elleni erőszak vagy fenyegetés alkalmazása csak haladásban lévő járművek esetében állapítható meg, ha a magatartás kifejtése a tényleges vezetés közben történik, ill. a mozgásban lévő, közlekedő jármű vezetője ellen irányul.

Erőszak: akaratot bénító és hajlító egyaránt lehet.
Fenyegetés: súlyos hátrány kilátásba helyezése, amely alkalmas arra, hogy a megfenyegetettben komoly félelmet keltsen.
A fenyegetés feltétele, hogy a jármű vezetője ellen irányuljon, de nem kell közvetlenül alkalmazottnak lennie. 
Közlekedés biztonságának más hasonló módon történő veszélyeztetése: kisegítő jellegű elkövetési magatartásokat jelent, amelyek az előzőekben nevesítettek alá nem vonhatóak, de azokhoz hasonlóak és azonos a következményük, azaz a veszélyeztetés.

A bűncselekmény eredménye a közlekedés biztonságának veszélyeztetése; olyan helyzet előidézése, mellyel mások élete, testi épsége megsértésének vagy jelentős anyagi kárt okozó baleset létrejöttének reális lehetősége keletkezik. Nem kell, hogy a veszély közvetlen legyen vagy a baleset ténylegesen bekövetkezzen, de ha az elkövető a valószínűségét sem idézte elő a veszélyhelyzetnek vagy a balesetnek, akkor a bűncselekmény nem valósul meg.

A bűncselekmény alapesete (bűntett), mely szándékosan követhető el; a tettes tudatának át kell fognia, hogy cselekményével a közlekedés biztonságának reális veszélyeztetettsége következik be és azt kifejezetten kívánja, vagy abba belenyugodva cselekszik. 

Ha az elkövető az (1) bekezdésben meghatározott cselekményt gondatlanságból követi el, vétség miatt felel. Ez esetben a magatartás szándékos vagy gondatlan, de a veszélyhelyzet kialakulása tekintetében az elkövetőt csak gondatlanság terhelheti.

Alany tettesként csak kívülálló lehet, vagyis olyan személy, aki nem áll az adott közlekedési ágazatra vonatkozó közlekedési szabályok hatálya alatt, ill. nem az azok megszegésével idézi elő a közlekedés biztonságának veszélyeztetését. 
A különböző közlekedési ágazatok területén dolgozók személyek kívülállónak tekintendők a másik ágazat szempontjából.

A bűncselekmény alapesete a veszély, a baleset bekövetkezésének reális lehetőségével vagy a könnyű testi sértés bekövetkezésével befejezetté válik; a további, ennél súlyosabb eredmény már a minősített esetet valósítja meg. 
A bűncselekmény alapesetének kísérlete valósul meg akkor, ha az elkövető megkezdte a tiltott magatartást, de ezzel még nem idézte elő a veszélyhelyzetet.

A halmazati kérdések vonatkozásában a lopás és a közlekedés biztonsága elleni bűncselekmény esetén halmazat megállapításának van helye.

A garázdaság szubszidiárius voltára tekintettel a két bűncselekmény halmazatban való megállapítása kizárt.
Valóságos alaki halmazat jön létre ha az egyik közlekedési ágazat hatálya alá tartozó személy cselekményével egyben másik közlekedési ágazat biztonságát is érinti.

A törvény a büntetés korlátlan enyhítését teszi lehetővé, ha az elkövető a veszélyt, mielőtt abból káros következmény származott volna, önként megszüntette. Ez a lehetőség akkor áll fenn, ha az elkövető a veszélyhelyzetet már létrehozta, azaz részéről a cselekmény már befejezett és a káros következmény további tevékenység kifejtése nélkül is bekövetkezhetne.

Minősített esetek, ha a bűncselekmény: 
•	súlyos testi sértést okoz; ehhez képest a könnyű testi sértés az alapeset keretében kerül értékelésre, súlyosító körülményként, a büntetés kiszabása során;
•	maradandó fogyatékosságot, súlyos egészségromlást, halált okoz;
•	tömegszerencsétlenséget vagy halálos tömegszerencsétlenséget okoz: 
Tömegszerencsétlenség, amikor legalább 1 ember súlyos testi sérülést, nagyobb számú, legalább 9 személy legalább könnyű testi sértést szenved.
      Halálos tömegszerencsétlenség, amikor legalább 1 ember meghalt és legalább 9 más személy megsérült.
A szándékos veszélyeztetési deliktumoknál a minősített esetben leírt káros eredményre az elkövetőnek csak a gondatlansága terjedhet ki.

2)	Vasúti, légi vagy vízi veszélyeztetés 

185. § (1) Aki a vasúti, a légi vagy a vízi közlekedés szabályainak megszegésével más vagy mások életét vagy testi épségét veszélyezteti, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés
a) öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény súlyos testi sértést,
b) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény maradandó fogyatékosságot, súlyos egészségromlást, vagy tömegszerencsétlenséget,
c) öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény halált,
d) öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény halálos tömegszerencsétlenséget
okoz.
(3) Aki az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekményt gondatlanságból követi el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel, a (2) bekezdésben meghatározott esetekben az ott tett megkülönböztetéshez képest, két évig, három évig, öt évig, illetve két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) A büntetés korlátlanul enyhíthető - különös méltánylást érdemlő esetben mellőzhető - azzal szemben, aki a veszélyt, mielőtt abból káros következmény származott volna, önként megszünteti.

A bűncselekmény jogi tárgya a vasúti, légi, vízi közlekedés működésének biztonságához, ezen belül közlekedési ágazatokkal érintett személyek életének, testi épségének megóvásához fűződő érdek.
Passzív alanya: “más vagy mások”

Elkövetési magatartása a vasúti, légi, vízi közlekedés szabályainak megszegése. 
Nem vehetők figyelembe a bűncselekmény megvalósulása szempontjából a közlekedéssel összefüggő egyéb foglalkozási szabályok pl. a különböző közlekedési ágazatok műszaki szolgálatára vonatkozó előírások, amelyek a közlekedés zavartalan bonyolítását szolgálják; megsértésükkel okozati összefüggésben előálló veszélyhelyzet esetén a foglalkozás körében elkövetett veszélyeztetés megállapítására kerül sor. 

A bűncselekmény eredménye a veszélyhelyzet előidézése; a törvény az élet, testi épség távolabbi veszélyeztetését elégnek tartja a bűncselekmény megállapításához. 
A szabályszegésnek és az ennek folytán kialakult veszélyhelyzetnek okozati összefüggésben kell állnia. 

A bűncselekmény alaptényállása csak szándékosan követhető el; a szándéknak ki kell terjednie a következményekre is, a más vagy mások életének, testi épségének veszélyeztetésére is, mint a szándékos szabályszegés eredményére. 
A bűncselekménynek van gondatlan alakzata is, melyet akkor lehet megállapítani, ha az adott közlekedési szabály megszegése tudatos vagy gondatlan, azonban a veszélyre csak az elkövető  gondatlansága terjed ki.

A bűncselekmény tettese csak a vasúti, légi, vízi közlekedési szabályok megtartására kötelezett, azaz e szabályok hatálya alatt álló személy lehet.

Ha a veszélyhelyzet kialakul, a bűncselekmény befejezetté válik; a cselekmény kísérleti alakzata fogalmilag kizárt.

Több személy életének vagy testi épségének a veszélybe kerülése esetén egy bűncselekmény megállapításának van helye; a veszélyeztetett személyek száma a büntetés kiszabása körében mint súlyosító körülmény veendő figyelembe.

A szándékos veszélyeztetési bűncselekmények és a segítségnyújtás elmulasztásának bűntette halmazatban áll, ha az elkövető által szándékolt veszélyhelyzeten túl a baleset folytán sérülés is történt, és az elkövető a sérültet segítség nélkül hagyja.

A minősített esetek megegyeznek a közlekedés biztonsága elleni bűncselekménynél elmondottaknál. 
Amennyiben közvetlen veszély vagy könnyű testi sérülés is bekövetkezett, a cselekmény ekkor is az alapeset szerint minősül.

3)	Közúti veszélyeztetés

186. § (1) Aki a közúti közlekedés szabályainak megszegésével más vagy mások életét vagy testi épségét közvetlen veszélynek teszi ki, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés
a) öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény súlyos testi sértést,
b) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény maradandó fogyatékosságot, súlyos egészségromlást, vagy tömegszerencsétlenséget,
c) öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény halált,
d) öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény kettőnél több ember halálát okozza, vagy halálos tömegszerencsétlenséget okoz.

A bűncselekmény jogi tárgya a közúti közlekedés biztonsága és ezzel együtt az emberi élet és a testi épség védelméhez fűződő érdek.
Passzív alanya egy vagy több ember.

A közúti veszélyeztetés elkövetési magatartása a közúti közlekedési szabályok megszegése.

A bűncselekmény eredménye az élet, testi épség közvetlen veszélye. 
A közvetlen veszély az élet, testi épség sérelmének reális lehetőségét jelenti; személyre és helyzetre konkretizált veszély. Az absztrakt vagy távolabbi veszély a bűncselekmény megvalósulásához nem elég. 
Az alapeset miatti felelősség végső pontja az a közlekedési helyzet, amelyben egy vagy több személy 8 napon belül gyógyuló testi sérülést szenved. A szabályszegő magatartásnak és s közvetlen veszélynek okozati összefüggésben kell lennie.

A közúti veszélyeztetés csak szándékosan valósítható meg; az elkövető szándékának a szabályszegésre, ill. a közvetlen veszély okozására kell kiterjednie, de a (2) bekezdésben foglalt súlyosabb következményeket illetően csak a gondatlansága állhat fenn.

A bűncselekmény tettese csak az lehet, aki a KRESZ hatálya alatt áll, azaz a közúti közlekedésben mint valamilyen jármű vezetője vesz részt, de nem kell, hogy jogosítvánnyal rendelkezzen. Az utasok, gyalogosok csak mint részesek lehetnek a közúti veszélyeztetés alanyai.

A cselekmény a közvetlen veszély előidézésével befejezetté válik; a kísérlet kizárt.

A közúti veszélyeztetésnek a garázdasággal való halmazata kizárt. (szubszidiaritás miatt)
Az  ittas járművezetés és az eközben megvalósított közúti veszélyeztetés bűnhalmazatban áll.

Segítségnyújtás elmulasztásával is megállapítható a halmazat, ha az elkövetőt a közvetlen veszélyen túli eredmény tekintetében csupán gondatlanság terheli.

A közúton elkövetett bűncselekményekre megállapított rendelkezéseket kell alkalmazni akkor is, ha a közúti járművezetésre vonatkozó szabályok megszegése nem közúton okoz sérülést vagy halált.

A minősített esetek: megegyeznek a 184.§ (2), és a 185.§ (2) bekezdésébenben foglaltakkal, azoktól csak annyiban tér el, hogy itt a törvény minősítő körülményként értékeli, ha a bűncselekmény kettőnél több ember halálát okozza, amely legalább 3 ember ténylegesen bekövetkezett halála esetén állapítható meg.
A minősített esetekre is csak az elkövető gondatlansága terjedhet ki.(limitált veszélyeztetési szándék)
13.	
Ittas járművezetés és járművezetés tiltott átengedése

1)	Ittas járművezetés 

188. § (1) Aki szeszes italtól befolyásolt állapotban vagy a vezetési képességre hátrányosan ható szer befolyása alatt vasúti vagy légi járművet, valamint gépi meghajtású vízi járművet vagy úszó munkagépet, avagy közúton gépi meghajtású járművet vezet, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt
a) három évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény súlyos testi sértést,
b) öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény maradandó fogyatékosságot, súlyos egészségromlást, vagy tömegszerencsétlenséget,
c) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény halált,
d) öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény kettőnél több ember halálát okozza, vagy halálos tömegszerencsétlenséget
okoz.
(3) Aki szeszes italtól befolyásolt állapotban vagy a vezetési képességre hátrányosan ható szer befolyása alatt nem gépi meghajtású vízi jármű vagy úszó munkagép avagy közúton nem gépi meghajtású jármű vezetésével a (2) bekezdésben meghatározott következményt idézi elő, az ott tett megkülönböztetés szerint büntetendő.

A bűncselekmény jogi tárgya az élet, testi épség védelme, ill. a közlekedés biztonságához fűződő érdek.

A tényállás taxatíve felsorolja a 4 közlekedési ágazathoz tartozó azon járműveket, amelyeknek vezetésével megvalósul a bűncselekmény: a vasúti, légi közlekedés terén valamennyi járműre, míg a vízi és a közúti közlekedésben csak gépi meghajtású járművekre vonatkozik a bűncselekményi szabályozás. 
Gépi meghajtású az a jármű, amelyet beépített erőgép hajt; ide tartozik mezőgazdasági vontató, lassú jármű, a segédmotoros kerékpár, villamos.

Az ittas járművetetés elkövetési magatartása a törvényben meghatározott járművek szeszes italtól befolyásolt állapotban, vagy kábítószer hatása alatt való vezetése. 
Az alkoholtól befolyásolt állapot érinti a járművezetésre vonatkozó képességet és arra károsítóan hat.

A törvényi tényállásban megjelölt szeszes italtól befolyásolt állapot az elfogyasztott ital mennyiségétől, minőségétől és az alkoholfogyasztó személy alkoholtűrő képességétől függ. 
Alkoholértékek:
-	0,30 ezrelék alatt: negatív;
-	0,3-0,50 ezrelék között: ivott, de alkoholosan nem befolyásolt;
-	0,51-0,80 ezrelék között: igen enyhe;
-	0,81-1,50 ezrelék között: enyhe;
-	1,51-2,50 ezrelék között: közepes;
-	2,51-3,50 ezrelék között: súlyos;
-	3,51 ezrelék felett: igen súlyos fokú az alkoholos befolyásoltság.
Az alkoholos befolyásoltság mértékét emeli, időtartamát meghosszabbítja a pótlólagos alkoholfogyasztás, az ún. ráivás. A ráivás bizonyítására szolgál a kettős vérvétel vagy az egy időben történő vér- és vizeletvétel.

A bírói gyakorlat szerint nincs jelentősége annak, hogy az italfogyasztás a vezetés előtt mennyi idővel történt. A posztalkoholos állapotban lévő személynél az alkohol a szervezetből már kiürült, azonban az alkoholfogyasztás mérgező hatásai még fennállnak, és az ilyen állapotban lévő személyt még szeszes ital hatása alatt állónak kell tekinteni.

A bűncselekmény alanya tettesként a szeszes italtól befolyásolt állapotban lévő, ill. a kábítószer hatása alatt álló járművezető lehet. 
A bűncselekmény megállapítását nem befolyásolja, hogy az elkövető jogosítvánnyal nem rendelkezik. Részese bárki lehet.

Az ittas járművezetés befejezett alakzatának és a kísérletnek az elhatárolása szempontjából annak van jelentősége, hogy a jármű mozgásba hozatala megtörtént-e. A befejezettséghez a rövid, pár méter távolság megtétele is elegendő.
A szeszes italtól befolyásolt állapotú személy által a jármű motorjának tényleges beindítása, vagy erre irányuló próbálkozása a bűncselekmény kísérletét valósítja meg. 

A halmazati kérdéseket tekintve: azonos alkalommal, egyazon italfogyasztás eredményeként, több mozzanatban ittas járművezetéssel okozott közúti baleset során még több személy sérülése esetén sincs helye többrendbeli bűncselekmény, sem pedig a folytatólagos törvényi egység megállapításának. Nem szakítja meg a folyamatosságot a rendőri intézkedés sem.
A közúti baleset gondatlan okozásának vétsége és az ittas járművezetés vétsége bűnhalmazatban nem állapítható meg.
Az ittas járművezetés és a közúti veszélyeztetés bűnhalmazatban áll. 
Az ittas járművezetés és a segítségnyújtás elmulasztása bűntette halmazatban áll 

A minősített esetek azonosak a közúti veszélyeztetés minősített eseteivel. 
Az ittas vezetéssel okozati összefüggésben gondatlanul előidézett közvetlen veszélyt vagy könnyű testi sértést az alapeset büntetési tételének keretei között, a büntetés kiszabása során kell értékelni. 
Az elkövető csak akkor vonható felelősségre a minősített esetek miatt, ha a szeszes italtól befolyásolt állapota okozati összefüggésben áll a minősítő körülmények valamelyikével és erre az eredményre vonatkozóan gondatlanság terheli. (ekkor vegyes bűnösségi alakzat jön létre.)

A 188.§ (2) a)-d) pontjában foglalt jogkövetkezményeket kell alkalmazni akkor is, ha a szeszes italtól befolyásolt állapotban ill. vezetési képességre hátrányosan ható szer befolyása alatt nem gépi meghajtású vízi jármű, az úszó munkagép vagy a közúton nem gépi meghajtású jármű vezetője okozza az ott meghatározott súlyosabb következményeket.

2)	Járművezetés tiltott átengedése

189. § (1) Aki vasúti vagy légi jármű, valamint gépi meghajtású vízi jármű vagy úszó munkagép avagy közúton gépi meghajtású jármű vezetését szeszes italtól befolyásolt állapotban levő vagy a vezetésre egyéb okból alkalmatlan személynek engedi át, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt
a) három évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény maradandó fogyatékosságot, súlyos egészségromlást vagy tömegszerencsétlenséget,
b) öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény halált,
c) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény kettőnél több ember halálát okozza, vagy halálos tömegszerencsétlenséget okoz.

A jogi tárgy a közlekedés biztonsága, ill. a közlekedésben résztvevő személy(ek) életének, testi épségének védelme.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a jármű vezetésének átengedése. Az elkövetési magatartás valamennyi közlekedési ágban megvalósulhat.

A KRESZ értelmében járművet az vezethet, aki biztonságos vezetésre képes állapotban van, ill. aki vezetési képességre hátrányosan ható szer befolyása alatt nem áll és szervezetében nincs szeszes ital fogyasztásából származó alkohol.
A jármű vezetését az üzemben tartó nem engedheti át olyan személynek, aki az előbbi feltételeknek nem felel meg. 

A jármű biztonságos vezetésére az képtelen, aki a forgalmi helyzetek felismerését és ennek megfelelő vezetési műveletet nem képes végrehajtani, ill. arra csak az átlagos járművezető számára szükséges időnél lényegesen hosszabb idő alatt képes.
A vezetésre való alkalmatlanság vizsgálatánál a tényleges és nem a jogi alkalmatlanság az irányadó.

Egyéb okból alkalmatlan, aki fizikai, biológiai vagy pszichikai körülmény folytán képtelen a biztonságos vezetésre; így  pl. gyermek, meghatározott betegségben szenvedők.

Az átengedett járművek körét az ittas járművezetés alaptényállásában foglaltakkal egyezően sorolja fel a törvény, ezért az ott kifejtettek az irányadóak.

A járművezetés tiltott átengedése csak szándékosan követhető el. Az elkövető tudatának át kell fognia azt a tényt, hogy vezetést átvevő személy szeszes italtól befolyásolt állapotban van, ill. a vezetésre egyéb okból alkalmatlan. 
Nem büntethető az átengedő személy, ha az átvevő vezetési alkalmassága tekintetében tévedésben volt, feltéve, ha erre alapos oka volt. 
Ha az átvevő a vezetés során más szándékos bűncselekményt is elkövet (pl. segítségnyújtás elmulasztása), ezért az átadó személy nem felel.

A bűncselekmény tettese nemcsak a járművet jogszerűen üzemben tartó lehet, aki a vezetést engedélyezi, hanem az a járművezető is, aki másnak a jármű vezetését - amelyet esetleg ő megelőzően vezetett és a jármű feletti tényleges rendelkezési lehetőséggel bír - átadja.
Alanya lehet a jármű ideiglenes őrzője vagy birtokban tartója.
A bűncselekmény befejezett, ha a járművezetés átengedését követően a jármű ténylegesen mozgásba lendül, azaz az átvevő a vezetést megkezdte.

A halmazati kérdéseket tekintve annyi rendbeli bűncselekmény megállapításának van helye, ahány személy részére a tiltott átengedés megtörtént. 
A vezetés átengedője ittas járművezetésért is felelősségre vonható, ha ő maga is ilyen állapotban vezette a járművet az átengedés előtt vagy után.

A nem gépi meghajtású vízi jármű és az úszó munkagép, közúton nem gépi meghajtású járműnek az átengedése esetén legfeljebb a vasúti, légi, vízi közlekedés veszélyeztetése gondatlan alakzatáért, ill. a közúti baleset okozásáért vonható felelősségre.

A minősített esetek megegyeznek az ittas járművezetés eseteivel, azzal az eltéréssel, hogy a súlyos testi sérülés még az alapeset körében értékelendő. Ennek során nélkülözhetetlen az okozati összefüggés vizsgálata.

Ha az elkövető szeszes italtól befolyásolt állapotban lévő személynek engedi át a járművezetést, de a baleset kizárólag a sértett neki felróható közreható magatartása idézte elő, az elkövető csak a járművezetés tiltott átengedése miatt felel. Ez esetben az ittasan vezető is a 188.§ alapesetéért vonható felelősségre, mivel a baleset bekövetkezésének nem az ittas állapot volt az oka.
14.	
Közúti baleset okozása 

187. § (1) Aki a közúti közlekedés szabályainak megszegésével másnak vagy másoknak gondatlanságból súlyos testi sértést okoz, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés
a) három évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény maradandó fogyatékosságot, súlyos egészségromlást vagy tömegszerencsétlenséget,
b) egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény halált,
c) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény kettőnél több ember halálát okozza, vagy halálos tömegszerencsétlenséget okoz.

A bűncselekmény jogi tárgya a közúti közlekedés rendjéhez, az emberi élet, testi épség védelméhez fűződő érdek.
Passzív alanya a járművezető kivételével bárki lehet, egy vagy több személy.

A közúti baleset okozásának elkövetési magatartása a közúti közlekedésre vonatkozó valamely konkrét szabály megszegése. 
Az elkövetési magatartás aktív és passzív magatartással egyaránt megvalósítható; ez utóbbi akkor állapítható meg, ha a közlekedési szabályok az elkövető valamely konkrét magatartás tanúsítására kötelezik, amelynek azonban nem tesz eleget.

Leggyakoribb közlekedési szabályszegések: sebesség helytelen megválasztása, kötelező elsőbbségadás elmulasztása stb.

A bűncselekmény eredménye a közúti közlekedési veszélyhelyzetből keletkező súlyos testi sérülés. 
A közúti baleset okozásának eseménysorozata ugyanúgy megy végbe, mint a közúti veszélyeztetésé: közúti közlekedési szabály megszegése, melynek következtében közvetlen veszélyhelyzet alakul ki, melyből testi sérülés keletkezik. 
A 187.§ alapesetének eredménye a súlyos testi sérülés okozása, míg ezt az eredményt a 186.§ minősített esete tartalmazza. 

Ha csak a szabályszegő járművezető sérül meg, a közúti baleset okozásának vétsége nem állapítható meg, hiszen nem más személy sérülése következett be. A súlyos testi sértésnél kisebb súlyú következmény esetén szabálysértés, a közúti közlekedés rendjének megzavarása valósul meg. 
A bűncselekmény létrejöttének feltétele az elkövetési magatartás és az eredmény közötti okozati összefüggés.

A bűnösséget illetően csak az eredmény tekintetében tartalmaz rendelkezést a törvényi tényállás: az elkövető másnak vagy másoknak csak gondatlanságból okozhat súlyos testi sértést. Ennek során közömbös az, hogy az elkövető a közlekedési szabályt szándékosan vagy gondatlanul szegte-e meg, de a szabályszegés folytán előálló veszélyhelyzet és az ebből keletkező súlyos testi sérülés csak gondatlan lehet, és mivel ez az eredmény a bűncselekmény alapesetének tényállási eleme, s nem minősítő körülmény, az alapcselekmény csak gondatlan lehet. 

Ha a közúti közlekedési szabályszegés az elkövetőnek nem róható fel, a felelősség megállapítására nem kerülhet sor.
A bűncselekmény  tettese csak az lehet, aki a közúti közlekedés szabályainak hatálya alatt áll, kivéve a gyalogosok, utasok.

A bűncselekmény az eredmény bekövetkezésével válik befejezetté, és mivel gondatlan, ezért a kísérlet kizárt.

A halmazati kérdéseket tekintve egy bűncselekményt kell megállapítani, ha több személy szenved súlyos sérülést, mivel a sértettek száma a minősítés szempontjából közömbös.

A közúti baleset okozásának többszöri megvalósítása, ha az esetek térben és időben elkülönülnek halmazatot képez.

Bűnhalmazat, ha az egyik közlekedési ágazat keretében elkövetett szabályszegés egyszersmind a másik közlekedési ágazat biztonságát is sérti.

A közúti baleset okozásának vétsége esetén tipikusnak tekinthető mellékbüntetés vagy főbüntetés helyett alkalmazott büntetés: járművezetéstől eltiltás, amelynek kiszabása tekintetében az említett rendelkezéseknél kifejtett magyarázat az irányadó.

A minősített esetek: megegyeznek a közúti veszélyeztetés minősített eseteivel, azzal az eltéréssel, hogy a közúti baleset okozásának alaptényállása a súlyos testi sértést is tartalmazza. 

Ha a közúti balesetet okozása során a sértett életveszéllyel járó sérülést szenved - minthogy ilyen minősített eset nem szerepel - ezt a körülményt csak a büntetés kiszabása során lehet értékelni. 
A minősített esetekre is csak gondatlanság állhat fenn, hiszen az alaptényállás is gondatlan vétség.

15.	
Kettős házasság, családi állás megváltoztatása, kiskorú elhelyezésének megváltoztatása, kiskorú veszélyeztetése, tartás elmulasztása

Ezek a bűncselekmények a Btk. XIV. fejezete “A házasság, a család, az ifjúság és a nemi erkölcs elleni bűncselekmények” körében, ezen belül az I. Cím “A házasság, a család és az ifjúság elleni bűncselekmények körében nyertek elhelyezést.

1)	Kettős házasság

192. § Aki házasságának fennállása alatt újabb házasságot köt, vagy aki házassági kötelékben levő személlyel köt házasságot, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1) A kettős házasság jogi tárgya a monogám házasság intézménye.

2) A bűncselekmény elkövetési magatartása az olyan házasságkötés, amikor legalább a házasságra lépők egyike már fennálló házassági kötelékben él.
	
Ez a bűncselekmény mindaddig megvalósulhat, amíg a házasság érvénytelenítése jogerős bírósági ítélettel meg nem történt.

3) A kettős házasság csak szándékos elkövetés esetén büntetendő. Az elkövetőnek tudnia kell arról, hogy házasságkötés történik és hogy az egyik házasuló korábbi házassága még fennáll. Az, aki nem házas, és a másik házasulónak fennálló házasságáról sem tud, bűncselekményt nem valósít meg.

4) A kettős házasság tettese minden házasságkötésre jogilag képes személy lehet, feltéve, hogy a házasulók egyikének az elkövetéskor a korábbi házassága fennáll.
Önálló tettesként megvalósított szükségképpeni többes közreműködésnek minősül a kettős házasság azon esete, amikor a házasulók közül az egyik fél a korábbi házasságának fennállása alatt újabb házasságot, míg a másik házasulónak tudomása van arról, hogy már házassági kötelékben lévő személlyel köt házasságot.
Előfordulhat azonban az is, hogy csak egy tettese van a bűntettnek, mert a másik fél nem tud a fennálló házasságról.
Amennyiben az anyakönyvvezető a kettős házasság megkötésénél szándékosan működik közre, cselekménye fogalmilag bűnsegély, de rendszerint a hivatali visszaélés bűntettét is megvalósítja.

5) A kettős házasság bűntette az újabb (ill. a másik fél házassági kötelékének fennállása alatti) házasságkötéssel befejezetté válik.
A kettős házasság immateriális bűncselekmény, megvalósulásához eredmény, vagy a tényleges házassági együttélés megkezdése nem szükséges.

A bűncselekmény a kísérlet stádiumába a házasságkötési aktus kezdetével jut, azaz amikor a személyesen jelenlévő házasulók közül az egyik fél a házasságkötésre irányuló nyilatkozattételt megkezdi. A magatartás mindaddig kísérlet, amíg a másik fél egybehangzó kijelentése el nem hangzik.
Minden korábbi cselekmény csupán előkészület, amely nem büntethető.

6) Kettős házasság bűntette mellett a szükségszerű összefüggés folytán nem értékelhető halmazatban az intellektuális közokirat-hamisítás, tehát amikor az elkövető közreműködik abban, hogy az anyakönyvbe valótlan adatok kerüljenek. (pl. az elkövető az anyakönyvvezető előtt nőtlennek mondja magát)
A kettős házasság a materiális közokirat-hamisítással viszont már halmazatba kerülhet, pl. ha az elkövető meghamisítja a személyi igazolványának ide kapcsolódó bejegyzését, és ennek felhasználásával köt házasságot.

2)	Családi állás megváltoztatása
193. § (1) Aki más családi állását megváltoztatja, így különösen gyermeket kicserél, vagy más családba csempész, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a családi állás megváltoztatását
a) gyógy- vagy nevelőintézet alkalmazottja foglalkozása körében,
b) a tizennyolcadik életévét be nem töltött személy nevelésére, felügyeletére vagy gondozására köteles személy követi el.
(3) Ha a bűncselekményt a gyógy- vagy nevelőintézet alkalmazottja foglalkozása körében gondatlanságból követi el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a családi állás.
A bűncselekmény passzív alanya bárki, így akár felnőttkorú személy is lehet, de gyakorlatilag a gyermek sérelmére történő elkövetésnek van jelentősége. 
2)A bűncselekmény elkövetési magatartásának gyűjtőfogalmaként szerepel a más családi állásának a megváltoztatása. Megváltoztatás alatt lényegében minden olyan cselekményt kell érteni, amely a családi állást meghatározó, ill. ebből a szempontból jelentős körülmények megmásításában, hamis beállításában nyilvánul meg.
A kicserélés és a más családba csempészés az általánosan meghatározott elkövetési magatartás kiemelt, speciális esete, aminek következtében a gyermek passzív alany eddigi családi állása helyett új keletkezik. A kicserélés két gyermek kölcsönösen egymás helyére juttatatásával azonos.
 A más családba csempészés megtévesztő magatartással valósítható meg, amikor  az elkövető a befogadó család tagját a gyermek valósi családi állását illetően téveszti meg és ez a gyermek új családba kerül.
3)A családi állás megváltoztatása – a (3) bekezdésben meghatározott eset, kivételével - csak szándékos elkövetés esetén büntetendő. A szándékosság megállapításának feltétele annak tudata, hogy a magatartás következtében másnak a családi állása megváltozik. Ha az alapesetként szabályozott bűncselekményt a gyógy-vagy nevelőintézet alkalmazottja foglalkozása körében gondatlanságból követi el, vétségért felel.
4)Az alaptényállás szerinti bűncselekmény tettese bárki lehet.
5) A bűncselekmény a kísérlet stádiumába akkor jut, ha az elkövető közvetlenül a passzív alany családi állása megváltoztatását, a tényleges családi helyzet megmásítását célzó tevékenységet megkezdi. Befejezett a bűncselekmény a családi állás megváltoztatásával. Kizárja a bűncselekmény létrejöttét, ha a családi állás megváltoztatása a családjog által szabályozott módon, legálisan történt.
6) Két gyermek kicserélése esetén egy bűncselekmény állapítandó meg. 
7) A Btk. a családi állás megváltoztatása bűncselekményét súlyosabban rendeli büntetni, ha azt a 18. életévét be nem töltött személy adásvételével követik el.
3) Kiskorú elhelyezésének megváltoztatása

194. § Aki végrehajtható hatósági határozat alapján elhelyezett kiskorút attól, akinél a hatóság elhelyezte, annak beleegyezése nélkül, az elhelyezés tartós megváltoztatása céljából elvisz, avagy a kiskorút rejtve vagy titokban tartja, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a kiskorú megfelelő testi, értelmi és erkölcsi fejlődésének biztosítását szolgáló hatósági határozat érvényesülése.
A bűncselekmény passzív alanya olyan kiskorú, akinek az elhelyezéséről végrehajtható hatósági határozat rendelkezik.

2) A törvényi tényállás 3 vagylagos elkövetési magatartást tartalmaz: a kiskorú elvitelét, elrejtését és titokban tartását.
Az elvitel olyan tevékenység, amellyel az elkövető a kiskorút az elhelyezéséről rendelkező  határozatban foglaltaktól eltérő más környezetbe juttatja.
A kiskorúnak “rejtve vagy titokban tartása” a végrehajtandó, de tipikusan a még végre nem hajtott hatósági határozat érvényesülését akadályozza.
Az elrejtés a kiskorú olyan elhelyezését jelenti, amely őt a jogosult számára hozzáférhetetlenné teszi és egyúttal a kiskorú hollétét leplezi.
A titkokban tartás a kiskorú hollétére vonatkozó ismeret fel nem fedése, letagadása vagy a kiskorú hollétéről hamis adatok, tájékoztatás közlése, ill. a közlés megtagadása. 

Mindhárom elkövetési magatartás tevékenységgel fejthető ki; mindhárom elkövetési magatartás realizálásához a jogosított előzetes vagy egyidejű beleegyezésének a hiánya is szükséges.

3) A kiskorú elhelyezésének a megváltoztatása csak szándékosan követhető el, sőt a tényállás szerint az elhelyezés tartós megváltoztatásának célzata szükséges a kiskorú elviteléhez, rejtve vagy titokban tartásához. 

3)	A bűncselekmény tettese bárki lehet.

5) A kiskorú elvitele általában egyszeri magatartás, amelynek megvalósításával a vétségi változat befejezetté válik. A kiskorú rejtve vagy titokban tartása pedig tartós- , vagy állapot-bűncselekmény. (elévülése azon a napon kezdődik, amelyen a rejtve vagy titokban tartás megszűnik)
A kiskorú elhelyezésének megváltoztatása vétségének megállapításához eredmény bekövetkezése nem szükséges.

6) Több kiskorú elhelyezésének megváltoztatása esetén halmazat állapítható meg.

4) Kiskorú veszélyeztetése

195. § (1) A kiskorú nevelésére, felügyeletére vagy gondozására köteles személy, aki e feladatából folyó kötelességét súlyosan megszegi, és ezzel a kiskorú testi, értelmi vagy erkölcsi fejlődését veszélyezteti, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, az (1) bekezdés szerint büntetendő az a nagykorú személy, aki kiskorút bűncselekmény elkövetésére vagy züllött életmód folytatására rábír, vagy rábírni törekszik.
(3) Bűntett miatt két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő az a nagykorú személy, aki a kiskorúval kényszermunkát végeztet.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a kiskorúak testi, szellemi és erkölcsi fejlődése. 

2) A bűncselekményt megvalósító elkövetési magatartás a súlyos kötelességszegés. Az elkövető olyan kötelezettségét szegi meg, amely a kiskorú nevelése, felügyelete vagy gondozása vonatkozásában terheli őt.

A nevelés tervszerű magatartások sorozata.
A felügyeleti kötelezettség terhelhet egyes személyeket folyamatosan, időről időre visszatérően, vagy csak egy alkalommal, akkor is meghatározott időtartamban.
A gondozási kötelezettség tágabb körű a felügyeleti kötelezettségnél; közös vonásuk, hogy mindkettő a testi fejlődéssel függ össze.

A testi, szellemi vagy az erkölcsi fejlődés veszélyeztetése megvalósítható aktív és passzív magatartással egyaránt. Rendszerint huzamosabb ideig folyó és általában megismételt cselekményekkel követik el a bűncselekményt (pl. a rendszeres, súlyos verés), de elképzelhető egyetlen magatartás tanúsításával való bűnelkövetés is.

Súlyosan veszélyezteti a kiskorú testi fejlődését annak éheztetése, kíméletlen verése, hidegben mezítláb járatása stb.
Szellemi fejlődését veszélyezteti az iskolába nem járatása.
Az erkölcsi fejlődés veszélyét idézheti elő pl. a kiskorú előtti trágár beszéd rendszeres folytatása, szeme láttára nemi aktus végzése stb.

3) A bűncselekmény alanya tettesi minőségben csak a kiskorú nevelésére, felügyeletére vagy gondozására köteles személy lehet. A kötelesség alapulhat családjogi rendelkezésen, hivatáson, szerződésen.
A bűncselekmény a kiskorúnak arra alkalmatlan személyre való rábízásával is elkövethető, aminek az lehet a következménye, hogy a rábízó is, a megbízott is tettesként vonható felelősségre.

4) A bűncselekmény csak szándékosan követhető el. Sajátosan alakul azonban az elkövető szándéka.
Az elkövetőnek tisztában kell lennie kötelességével és előre kell látnia a kiskorú testi, szellemi vagy erkölcsi fejlődésének a veszélyeztetését; ez kívánja vagy csak belenyugszik ebbe. Ezek a szándékosság pozitív feltételei. 
Negatív eleme az elkövető szándékának az ölési szándék hiánya: amennyiben  az elkövető számol a kiskorú halálának a bekövetkezésével is és abba belenyugszik: egyedül emberölés miatt vonandó felelősségre.

5) Ha az elkövető ugyanannak a kiskorúnak a sérelmére huzamosan és többször megismétlődően fejti ki tevékenységét, egyrendbeli bűncselekményt követ el.

6) A kiskorú  veszélyeztetésének egy speciális esetét szabályozza a törvényhozó a (2) bekezdésben:
(2) Ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, az (1) bekezdés szerint büntetendő az a nagykorú személy, aki kiskorút bűncselekmény elkövetésére vagy züllött életmód folytatására rábír, vagy rábírni törekszik.

a) Az itt szabályozott bűncselekmény tárgya a kiskorú erkölcsi fejlődése. Ebben a vonatkozásban tehát szűkebb körű a bűncselekmény, mint a kiskorú veszélyeztetésének (eddig tárgyalt) általános esete.
Láthatólag  ez a bűncselekmény is megvalósulhat minden kiskorú sérelmére, tekintettel azonban az erkölcsi fejlődés veszélyeztetésére, a kiskorúnak meghatározott kort elértnek kell lenni.
Az ehhez szükséges életkor pontosan nem határozható meg.

b) A bűncselekmény felbujtásszerű cselekményekkel valósul meg: rábírással és rábírni törekvéssel. Ebben a körben a rábírás eredményes, a rábírni törekvés eredménytelen tevékenységet jelent.
A törvényi tényállás szerint a kiskorút bűncselekmény elkövetésére vagy züllött életmód folytatására kell rábírni.
A züllöttség olyan életfelfogást, eszmerendszert jelent, amely erős erkölcsi elítélést vált ki. A züllött életmód folytatása huzamosabb időn át tanúsított, erkölcsileg igen súlyosan kifogásolható életvitelt jelent.

c) A bűncselekményt csak  nagykorú követheti el.
Az elkövetési cselekmények felbujtásszerű jellegéből következik, hogy ez a bűncselekmény csak szándékosan, sőt meghatározott célra irányzottan valósítható meg.

d) A kiskorú veszélyeztetésének itt tárgyalt alakzata szubszidiárius jellegű: e rendelkezés csak abban az esetben alkalmazható, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg.

Új minősített esetet szabályoz az 1997. évi LXXIII. törvény:
(3) Bűntett miatt két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő az a nagykorú személy, aki a kiskorúval kényszermunkát végeztet.

5)Tartás elmulasztása

196. § (1) Aki jogszabályon alapuló és végrehajtható hatósági határozatban előírt tartási kötelezettségét önhibájából nem teljesíti, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2)
(3) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a tartás elmulasztása a jogosultat súlyos nélkülözésnek teszi ki.
(4) Az (1) és (2) bekezdés alapján az elkövető nem büntethető, a (3) bekezdés esetén pedig büntetése korlátlanul enyhíthető, ha kötelezettségének az első fokú ítélet meghozataláig eleget tesz.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a tartási kötelezettség, a tartásra jogosultnak az eltartáshoz való joga. A jogosított ezen jogát jogszabályon alapuló és végrehajtható hatósági határozat írja elő.

2)  A bűncselekmény elkövetési magatartása a tartási kötelezettség nem teljesítése.
A tartás elmulasztásának bűncselekménye csak a végrehajtható hatósági határozat meghozatalát követően valósulhat meg.

3) A tartás elmulasztásának bűncselekménye csak szándékosan valósítható meg. A szándékossághoz kapcsolódik, annak feltétele a tartási kötelezettség elkövető általi ismerete és az önhiba. 
A tartás elmulasztása körében az önhiba akkor állapítható meg, ha akár maga a mulasztás (a tartásdíj nem fizetése), akár a mulasztás objektív oka a kötelezettnek felróható. A mulasztás akkor nem róható fel, ha a kötelezettet a mulasztással kapcsolatban szándékosság nem terheli.
E bűncselekmény gondatlanul nem követhető el.

4) A bűncselekmény tettese csak az a személy lehet, akit a hatóság végrehajtható határozatával tartásra kötelezett.

5) A tartás elmulasztásának alapesete tiszta mulasztásos bűncselekmény, azaz a mulasztás egymagában, eredményre, egyéb káros következményre tekintet nélkül büntethető.
A bűncselekmény már befejezetté válik a kötelezettség esedékességét követően nyomban, vagyis ha lejárt az a határidő, ameddig az elkövetően a kötelezettségét teljesítenie kellett volna.

6) Tartás elmulasztása esetén egység vagy bűnhalmazat szempontjából a bírói gyakorlat szerint s sértettek száma az irányadó, a hatósági határozatok száma, ill.  a fizetési kötelezettségek jogcímének különbözősége közömbös.
Halmazat így több sértett léte esetén létesül, míg egység állapítható meg, ha az elkövető mulasztásának ténylegesen egy sértettje van.
7) A törvényi tényállás (4) bekezdésének első fordulata büntethetőséget megszüntető okot szabályoz arra az esetre, ha az elkövető a kötelezettségének az első fokú ítélet meghozataláig visszamenőleg eleget tesz, ill. e bekezdés második fordulata szerint a minősített eset tekintetében pedig a büntetés korlátlan enyhítését teszi lehetővé.
A hátralék részleges megfizetése, valamint a másodfokú határozat meghozatala előtti teljesítés csupán enyhítő körülményként értékelhető.

8) A bűncselekmény minősített esete, ha a tartás elmulasztása a jogosultat súlyos nélkülözésnek teszi ki.
Önmagában a nélkülözés veszélye nem elegendő, a súlyos nélkülözés tényleges bekövetkezése szükséges. Ebből következően ez a minősítő körülmény olyan eredmény, amelynek tekintetében az elkövető gondatlansága is elegendő.

16) Erőszakos közösülés
Szemérem elleni erőszak

1) Erőszakos közösülés

197. § (1) Aki mást erőszakkal, avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel közösülésre kényszerít, vagy más védekezésre, illetőleg akaratnyilvánításra képtelen állapotát közösülésre használja fel, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sértett a tizenkettedik életévét nem töltötte be,
b) a sértett az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll,
c) a sértettel azonos alkalommal, egymás cselekményéről tudva, többen közösülnek.
(3) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a tizenkettedik életévét be nem töltött sértett sérelmére elkövetett erőszakos közösülés a (2) bekezdés b) vagy c) pontja szerint is minősül.

Az erőszakos közösülés a XIV. fejezet II. címében, a nemi erkölcs elleni bűncselekmények körében nyert szabályozást. Lényeges változás 1997. szeptember 15. óta, hogy
•	házasságon kívül is elkövethető
•	a sértett férfi is lehet (delicta communa)
•	a 12. életévét be nem töltött sértett fokozott büntetőjogi védelmet kapott.

A bűntett jogi tárgya: a nemi szabadság, kiskorú sérelmére elkövetés esetén az ifjúság egészséges nemi fejlődése is.

A passzív alany bárki lehet személyes tulajdonságaira, erkölcsiségére tekintet nélkül. Amennyiben a passzív alany halott személy (ld. biológiai halál), az erőszakos közösülés helyett kegyeletsértés (181. §) megállapításának lehet helye.

A bűncselekmény alapesetének két fordulata van:

I. Az első fordulat tekintetében az elkövetési magatartás a közösülésre kényszerítés, azaz a bűncselekmény két egymásba kapcsolódó, konjunktív magatartással valósítható meg:
kényszerítés + közösülés.

A jogalkotó e megfogalmazása nem egyértelmű. Nem derül ki ugyanis a “közösülésre kényszerít” rendelkezésből, hogy az elkövető magával vagy mással való közösülésre kényszeríti-e a sértettet.

ad Kényszerítés

A kényszerítés: olyan tevékenység, amely alkalmas a sértett komoly (akaratot megtörő: vis absoluta) ellenállásának (kifejtett vagy várható) a leküzdésére, amelynek eredményeképpen a sértett képtelenné válik valódi akaratának megfelelő magatartás tanúsítására.
A kényszerítés következménye az, hogy a sértett vagy nem tanúsít magatartást, vagy tanúsít ugyan, de az annak kialakulását meghatározó akaratlehatározását a kényszerítő magatartása idézte elő. A kényszerítésnek minősíthető magatartás következtében a sértett olyan állapotba kerül, hogy nem képes vagy nem mer a közösülés elé akadályt gördíteni.

A kényszerítésnek két elkövetési módját határozza meg a törvény:
•	erőszak: a passzív alany ellenállásának leküzdésére irányuló, a teste ellen intézett erős fizikai kényszerbehatás, amely alkalmas a sértett ellenállásának megtörésére, megbénítására, a közösülésre kényszerítésre. Gyakorlatilag az akaratot hajlító kényszer alkalmas nemi közösülés lehetővé tételére.
Az erőszak megállapításának a feltételei:
•	a passzív alany ellenállásának a komolysága
- erre nézve bizonyítékul szolgálhatnak a sértett testén észlelhető sérülések, nyomok, segítségkérés
- nem zárja ki a komoly ellenállást, ha a sértett azért hagy fel a védekezéssel, mert helyzetét reménytelennek látja vagy kimerült
•	a kifejtett erőszaknak személy ellen kell irányulnia
- nem vehető figyelembe a dolog elleni, a személyre közvetlenül nem ható erőszak alkalmazása pl. ajtó betörése
•	szükséges továbbá, hogy a kifejtett erőszak alkalmas legyen a sértett ellenállásának a leküzdésére
•	fenyegetés: megállapításának feltételei:
•	élet vagy testi épség ellen irányuljon, tehát csak a kiemelt jogvédte érdekek jönnek szóba  kvalifikált fenyegetés. Más irányú fenyegetés nem elegendő e bűncselekmény megállapíthatóságához. A tényállás azt azonban nem tartalmazza, ki ellen kell irányulnia a fenyegetésnek: ezért az bárki ellen irányulhat, de a közvetlenségből következik, hogy általában jelenlévő személyek életének, testi épségének a fenyegetés jöhet itt szóba.
•	ez közvetlen legyen:
- akkor közvetlen a fenyegetés, ha a kilátásba helyezett súlyos hátrány azonnal vagy közeli bekövetkezésével kell számolni
- általában a jelenlévő személy életére vagy testi épségére vonatkozik a közvetlen fenyegetés (sértettre vagy más személyre) de akkor is megállapítható, ha az távollévő – a sértetthez érzelmileg közel álló – személyt érint, amennyiben ez a sértettben pszichés kényszert keletkeztet.
A gyakorlatban az erőszak és a meghatározott fenyegetés rendszerint együtt fordulnak elő, az erőszak alkalmazását általában fenyegetés előzi meg vagy kíséri.

ad Közösülés

A közösülés: a bűncselekmény első fordulatának második elkövetési magatartása.
Büntetőjogi fogalma eltér az orvostudományban ill. a közfelfogásban ismert biológiai fogalomtól; eszerint a bűncselekményi minősítéshez nem lehet megkövetelni a közösülés élettani értelemben vett lefolyását. Elegendő – a közösülési szándékon túl – a férfi nemi szervnek a női nemi szervvel (szeméremajkakkal) való belső érintkezése.
Az elkövető relatív közösülési képtelensége esetén az impotencia időleges  ilyen esetben megállapítható az erőszakos közösülés kísérlete, ha az elkövető szándéka a közösülésre irányult.
Az elkövető abszolút közösülési képtelensége esetén csak szemérem elleni erőszak (198. §) valósul meg.

II. A második fordulat tekintetében az elkövetési magatartás a sértett védekezésre, illetőleg akaratnyilvánításra képtelen állapotának közösülésre történő felhasználása, tehát:
a sértett védekezésre képtelen + az elkövető ezt közösülésre használja fel, vagy
a sértett akaratnyilvánításra képtelen + az elkövető ezt közösülésre használja fel.

ad Védekezésre képtelenség

A védekezésre képtelenség olyan állapot, amely a sértett számára lehetetlenné teszi, hogy akaratának érvényt szerezzen. Nem képes fizikai ellenállást kifejteni, elhárító tevékenységet végezni. Ha ezt az állapotot az elkövető idézi elő, akkor az I. fordulat szerinti elkövetési magatartás megállapításának lehet helye.
A védekezésre képtelenség oka lehet: 	  a sértett fizikai adottsága pl. súlyos betegség vagy testi fogyatékosság
•	mások cselekménye pl. megkötözés
•	egyéb pl. teljes fizikai kimerültség

ad Akaratnyilvánításra képtelenség

Akaratnyilvánításra az a személy képtelen, akinek pszichikai vagy fizikai állapotánál fogva nincs jogi értelemben figyelembe vehető akarata, azaz akaratképzése és kifejezése állandó vagy ideiglenes jelleggel hiányzik. Fontos hangsúlyozni, hogy nemcsak a beszámítási képesség hiánya állapítható meg a sértettnél, hanem a nemi élet területén sem rendelkezik a cselekmény jellegének, jelentőségének felismerésére való képességgel. Büntetőjogi szempontból csak a nemi élet vonatkozásában is fennálló beszámíthatatlan állapot értékelhető akaratnyilvánításra képtelen állapotként.
Az akaratnyilvánításra képtelenség oka lehet:   öntudatlan állapot pl. ájulás, teljes részegség, hipnotikus állapot
•	kóros elmeállapot (csak olyan esetben, amikor a nemi élettel kapcsolatban kizárt az akaratképződés. Ezt mindig in concreto kell eldönteni.

Az I. és II. fordulat közti különbség:
az I. fordulat esetében a kényszerítés is az elkövetési magatartás elkövetési eleme, míg a II. fordulatnál a szóban forgó állapotban történő “közösülésre felhasználás” kimeríti a törvényi tényállást, tehát a II. fordulat egyedüli elkövetési magatartása a közösülés.
A II. fordulat elkövetési módja a felhasználás: a tettes a sértett említett állapotát a maga előnyére kihasználva hajtja végre a közösülést.

Szándékosság

Az erőszakos közösülés csak szándékosan követhető el, aminek megállapításához szükséges, hogy az elkövető ismerje a tényállási elemként szereplő körülményeket, azaz az elkövető szándékának ki kell terjednie:
•	a kényszerítéssel történő közösülésre, ill.
•	a passzív alany tényállásszerinti állapotának felhasználásával való közösülésre.

A bűncselekmény mindkét fordulata rendszerint egyenes szándékkal követhető el, de ritkán az eshetőleges szándék is szóba jön. Az erőszakos közösülés megállapításának nélkülözhetetlen, szubjektív feltétele az elkövetőnek a közösülésre irányuló szándéka.

Elkövetők

Önálló és közvetlen tettes bárki lehet, aki a sértettel ellentétes nemű.
Társtettes, aki a közösülést végrehajtó személlyel egyetértésben, de közösülés nélkül valósít meg tényállási elemet  a közösülés érdekében kényszerítést alkalmaz a sértettel szemben.
Közvetett tettes, aki beszámíthatatlan vagy tévedésben lévő személyt eszközként használ fel az erőszakos közösülésre.
Részes bárki lehet, tehát a sértettel azonos nemű személy is.

Befejezettség

Az I. fordulat esetén befejezett a bűncselekmény, amennyiben az elkövető mindkét elkövetési magatartást kifejti, azaz
•	kényszerítést alkalmaz a közösülés szándékával, és
•	a büntetőjogi értelemben vett közösülést végrehajtja.
Minthogy az erőszakos közösülés immateriális bűncselekmény, megvalósulásához eredmény bekövetkezése nem szükséges.

A II. fordulat esetén befejezett a bűncselekmény, ha az elkövető a sértettel az adott állapotban közösül.

Kísérlet

Az I. fordulatnál mindaddig kísérleti szakban marad a cselekmény, míg a tényállási elemként szabályozott konjunktív elkövetési magatartások közül az elkövető – közösülési szándékkal – kifejti a kényszerítést, de a közösülés elmarad.
A II. fordulatnál kísérleti stádiumról beszélhetünk, ha az elkövető megteremti a szóban forgó állapotot a közösülés lehetővé tétele érdekében, tehát az elkövető közvetlen célja a közösülés végrehajtása.

Előkészület

Az erőszakos közösülés előkészülete nem büntetendő, de ha már önmagában megvalósít más bűncselekményt, az elkövető ezen maradék bűncselekményért vonható felelősségre pl. aljas indokból elkövetett személyi szabadság megsértése.

Egység és halmazat

Természetes egység az ugyanazon sértett sérelmére ugyanazon alkalommal ugyanazon elkövető részéről megvalósított több erőszakos közösülés.
Bűnhalmazatot kell megállapítani, ha az elkövető több sértett sérelmére valósítja meg az erőszakos közösülést  annyi rendbeli, ahány sértett van.
Azonos alkalommal ugyanazon sértett sérelmére elkövetett erőszakos közösülés és szemérem elleni erőszaknál csak az előbbi állapítható meg, az erőszakos közösülés ugyanis abszorbeálja a szemérem elleni erőszakot.

Halmazatba kerül az erőszakos közösüléssel a vérfertőzés vétsége, ha a sértett az elkövetőnek testvére vagy féltestvére.

Beolvad az erőszakos közösülés bűntettébe az azzal kapcsolatban elkövetett:
•	könnyű testi sértés
•	személyi szabadság megsértése, amennyiben időben és térben nem különül el
•	kiskorú veszélyeztetése.

Ha az erőszakos közösülés érdekében az elkövető súlyos testi sértést okoz: halmazat megállapításának van helye, de a kétszeres értékelés tilalma folytán a testi sértést nem lehet aljas indokból elkövetettnek minősíteni.

Emberölés akkor kerülhet az erőszakos közösüléssel halmazatba, ha a közösülési szándék az emberölés véghezvitele során keletkezik és ennek folytán megtörténik a közösülés a magatehetetlenné vált sértettel.

Az erőszakos közösülés alapesete csak magánindítványra üldözendő és büntetendő, aminek jogpolitikai indoka a sértett kímélete. Ha azonban ezzel összefüggésben megvalósul más, hivatalból üldözendő bűncselekmény: az iménti követelmény már nem áll fenn.

Minősített esetek

a) a 12. életévét be nem töltött sértett sérelmére elkövetés.
A sértett életkori meghatározását, minősítő körülményként való kiemelését indokolhatja az alacsony életkorból eredő könnyebb viktimizáció (fizikai, értelmi képességüknél fogva nehezebben tudnak védekezni), valamint, ha egy ilyen korú gyermek egy ilyen bűncselekmény áldozatául esik, az egész további életét súlyosan károsíthatja. Ez esetben a társadalom is súlyosabb értékítéletet fogalmaz meg.

b) ha a sértett az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll.
Ebben az esetben a sértett és az elkövető között különleges viszony van, ahol az elkövető a sértett bizalmával ill. kiszolgáltatottságával él vissza. Ezen minősítő körülményben megfogalmazott viszony széles körű, alapulhat jogszabályon, egyeneságbeli rokoni kapcsolaton, munkaköri előíráson stb. Feltétele, hogy a viszony az elkövetés időpontjában fennálljon.

c) ha a sértettel azonos alkalommal, egymás cselekményéről tudva, többen közösülnek.
Ebben az esetben a minősített eset megállapíthatóságának objektív feltétele a cselekmények közötti szoros időbeli kapcsolat, a folyamatos végrehajtás, míg a szubjektív feltétel az elkövetők azonos tudattartalma, mely kölcsönös és közös. Fontos, hogy a sértettel többen közösüljenek, tehát legalább két elkövető jogi értelemben befejezett közösülése.
Valamennyi elkövető önálló tettese a minősített esetnek.

A törvény ún. szuper minősített esetként szabályozza azt az esetet, ha a 12. életévét be nem töltött sértett sérelmére az erőszakos közösülés a b) vagy a c) pont szerint is minősül.

A törvény hibájaként említhető a 210. §-ban foglalt értelmező rendelkezés, amely szerint a 12. életévét be nem töltött személyt védekezésre képtelennek kell tekinteni. Ez a szabályozás azt eredményezi, hogy ha ilyen korú a sértett, akkor megvalósul mind az alapeset II. fordulata, mind pedig a minősített eset. A cselekmény helyes minősítés ilyenkor: a minősített eset megállapítása.

2) Szemérem elleni erőszak

198. § (1) Aki mást erőszakkal, avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel fajtalanságra, vagy ennek eltűrésére kényszerít, vagy másnak a védekezésre, illetőleg akaratnyilvánításra képtelen állapotát fajtalanságra használja fel, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sértett a tizenkettedik életévét nem töltötte be,
b) a sértett az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll,
c) a sértettel azonos alkalommal, egymás cselekményéről tudva, többen fajtalankodnak.
(3) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a tizenkettedik életévét be nem töltött sértett sérelmére elkövetett szemérem elleni erőszak a (2) bekezdés b) vagy c) pontja szerint is minősül.

Minthogy e bűncselekmény elkövetési magatartásai, tényállási elemei, minősített esetei, nagyban hasonlítanak az erőszakos közösüléséhez, ehelyütt csak a különbségekre térek ki.

Az elkövetési magatartásnak két fordulata van.
I. Fajtalanságra vagy ennek eltűrésére kényszerítés, tehát két konjunktív magatartás. A kényszerítés két elkövetési módja az erőszak vagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetés.
A fajtalanság fogalmát a 210/A. § (2) bekezdése határozza meg:
“E Cím alkalmazásában fajtalanság: a közösülés kivételével minden súlyosan szeméremsértő cselekmény, amely a nemi vágy felkeltésére vagy kielégítésére szolgál.”

Ennek ismérvei:
•	súlyosan szeméremsértő cselekmény: ha a társadalom tagjainak nemi vonatkozású erkölcsi érzékét sérti, ahol is meghatározó a társadalomban uralkodó erkölcsi szabályok és szokások. Nem minősül ilyennek a csók, az átkarolás, a mell megfogása.
•	szexuális indíték, azaz a nemi vágy felkeltését vagy kielégítését szolgáló jelleg.

II. Más személy védekezésre, illetőleg akaratnyilvánításra képtelen állapotának fajtalanságra való felhasználása.

Szándékosság

A szemérem elleni erőszak csak szándékosan követhető el. Az elkövető szándékának mind a két fordulat tekintetében át kell fognia a fajtalanságot, az I. fordulat esetén ezen felül a fajtalanság eltűrésének kikényszerítését is. A fajtalanság tudatánál az elkövetőnek cselekménye véghezvitelekor saját nemi vágyának felkeltésére vagy kielégítésére szolgáló tevékenységet kell ismernie.

Az erőszakos közösüléstől való elhatárolása a szemérem elleni erőszaknak a szándék alapján történhet, tehát ha nem volt közösülési szándéka az elkövetőnek, a szemérem elleni erőszak megállapításának van helye.

Elkövetők

Tettes bárki lehet, aki a sértettől különböző nemű.
Társtettes lehet a sértettel azonos nemű személy is.

Befejezettség

Az I. fordulat befejezett a kényszerítés és a fajtalanságnak minősülő cselekmény együttes kifejtésével.
A II. fordulat befejezett a fajtalanság elkövetésével.

Kísérlet

Az I. fordulat esetén közvetlenül a fajtalanság lehetővé tételére irányuló erőszak vagy kvalifikált fenyegetés kifejtésével.

Halmazat

Ha az elkövetett cselekmény fajtalanság, de a tettes eredeti szándéka kiterjedt a közösülésre: az erőszakos közösülés kísérlete állapítandó meg.
Az ugyanazon sértett sérelmére elkövetett fajtalanság beolvad az erőszakos közösülésbe.
Bűnhalmazat jön létre, ha a szemérem elleni erőszakkal összefüggésben súlyos testi sértés vagy magánlaksértést követtek el.

A szemérem elleni erőszak alapesete csak magánindítványra üldözendő és büntetendő, kivéve, ha azzal összefüggésben más, hivatalból üldözendő bűncselekményt is elkövettek.

A minősített esetek megegyeznek az erőszakos közösülésnél kifejtettekkel.

17) A homoszexualitás büntetőjogi értékelése

1) Természet elleni fajtalanság

199. § Az a tizennyolcadik életévét betöltött személy, aki ennél fiatalabb, azonos nemű személlyel fajtalankodik, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

A bűntett jogi tárgya: a nemi szabadság, az ifjúság egészséges nemi fejlődése.

Passzív alany:
•	bármilyen nemű
•	aki a tettessel azonos nemű
•	aki a bűncselekmény elkövetésekor a 14 életévét már betöltötte, de a 18. még nem
•	18 éven aluli személy akkor is, ha házasságkötése folytán nagykorúnak tekintendő
•	csak élő személy
•	akkor is sértett, ha homoszexuális hajlamú

Elkövetési magatartás: a fajtalankodás, amelyik nem társul erőszakkal vagy kvalifikált fenyegetéssel, tehát ez a bűncselekmény a sértett beleegyezését vagy kezdeményezését feltételezi.

Szándékosság

Csak szándékosan követhető el ez a bűncselekmény, a tettes tudatának át kell fognia a sértett 18 évnél fiatalabb voltát is.

Elkövető

Tettes csak a passzív alannyal azonos nemű, 18. életévét betöltött személy lehet.
A sértett nem büntethető, kizárt az elkövetővel való társtettessége és felbujtónak sem minősíthető (akkor sem, ha a 14-18 év közötti sértett vette rá a vele azonos nemű 18 évnél idősebb személyt a fajtalankodásra).
Társtettesek azok, akik azonos alkalommal fajtalankodnak a sértettel.
A 14-18 év közötti személyek természet elleni fajtalankodása nem büntethető.

Befejezettség

Befejezett a bűncselekmény az elkövetési magatartás (fajtalankodás) kifejtésével. A kísérlet nem kizárt, de ritkán fordul elő.

Egység és halmazat

Természetes egység az ugyanazon sértett sérelmére, azonos alkalommal elkövetett több fajtalankodás.
Folytatólagosan elkövetett természet elleni fajtalanság, ha ugyanazon sértettel rövid időközökben több alkalommal fajtalankodik az elkövető.
Halmazatot kell megállapítani a vérfertőzés vétségével, de annak bűntetti alakzata már abszorbeálja a fajtalanságot.

2) Természet elleni erőszakos fajtalanság

200. § (1) Aki azonos nemű személyt erőszakkal, avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel fajtalanságra vagy ennek eltűrésére kényszerít, vagy védekezésre, illetőleg akaratnyilvánításra képtelen állapotát használja fel fajtalanságra, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sértett a tizenkettedik életévét nem töltötte be,
b) a sértett az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll,
c) a sértettel azonos alkalommal, egymás cselekményéről tudva, többen fajtalankodnak.
(3) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a tizenkettedik életévét be nem töltött sértett sérelmére elkövetett természet elleni erőszakos fajtalanság a (2) bekezdés b) vagy c) pontja szerint is minősül.

A bűntett jogi tárgya: a nemi szabadság, kiskorú sérelmére elkövetés esetén az ifjúság egészséges nemi fejlődése is.

Passzív alany: a tettessel azonos nemű személy, életkori megkötöttség nélkül.

Elkövetési magatartás: ugyan az, mint a szemérem elleni erőszaknál

Csak szándékosan valósítható meg a bűntett.

Elkövetők: tettes bárki lehet, de önálló közvetlen tettes csak a sértettel azonos nemű személy.
Társtettes: aki kényszert alkalmaz a fajtalanság érdekében, részes bárki lehet.

Befejezettség: ugyan az, mint a szemérem elleni erőszaknál.

Ennél a bűncselekménynél nem szükséges a magánindítvány!

A minősített esetek megegyeznek a 197. és 198. §-nál elmondottakkal.

18) A megrontás. A vérfertőzés. Az életkor jelentősége a nemi erkölcs elleni bűncselekményeknél.

1) A megrontás

A megrontás pönalizálásával a törvény a 12-14 év közötti személyeknek kíván büntetőjogi oltalmat biztosítani. Az ilyen korú személyek már képesek az elkövetett cselekményekkel szemben védekezésre, bizonyos fokig tisztában is vannak a cselekmények mibenlétével, erkölcsi megítélésével, ám nemi cselekmények elkövetése mindenképpen káros személyiségük fejlődésére.

A törvényi tényállásban részben tipikus tettesi elkövetési cselekményeket, részben további felbujtásszerű tevékenységek szerepelnek.
A kissé kazuisztikusnak tűnő szabályozás jól elkülöníthető:
1)	az első csoportba azok a cselekmények tartoznak, amelyek arra irányulnak, hogy az elkövető végezhessen meghatározott nemi cselekményt.

a) Ennek is az első esetében a befejezett közösülés vagy fajtalankodás büntetendő:

201. § (1) Aki tizennegyedik életévét be nem töltött személlyel közösül, valamint az a tizennyolcadik életévét betöltött személy, aki tizennegyedik életévét meg nem haladott személlyel fajtalankodik, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

A bűncselekmény tárgya: a serdületlen személyek egészséges nemi fejlődése.

A passzív alany: 12. életévét betöltött, de a 14. életévét be nem töltött személy. A törvény csak a felső korhatárt állapítja meg, az alsó korhatár (12.) a 210. §-ból következik.

Elkövetési magatartás: a közösülés, a nemi és a természet elleni fajtalanság.

Elkövető: bárki lehet. A részesség is elképzelhető felbujtás vagy bűnsegély formájában. Felbujtó azonban csak az lehet, aki a tettest veszi rá a bűncselekmény elkövetésére. Aki a 14. életévét be nem töltött személyt vesz rá, hogy e cselekményt mással elkövesse, a 202. § (2) bekezdésében foglaltak szerint lesz büntetendő.
A bűnsegély kapcsolódhat a tettes cselekményéhez és a passzív alany tevékenységéhez egyaránt. A bűnsegély megállapíthatóságának a lényege, hogy ez által váljék könnyebbé a tettes számára a bűncselekmény megvalósítása.

A bűncselekmény csak szándékosan követhető el, de a tettesnek ismernie kell a passzív alany életkorát is.

b) A második esetben a büntethetőség körét tágította a jogalkotó a 201. § (2) bekezdésének a megalkotásával, amikor az eredménytelen felbujtás esetét rendeli büntetni:

“Az a tizennyolcadik életévét betöltött személy, aki tizennegyedik életévét be nem töltött személyt arra törekszik rábírni, hogy vele közösüljön vagy fajtalankodjék, bűntettet követ el és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.”

E bűncselekmény sui generis lényegét az adja, hogy itt önmagában az előkészületnek minősülő “törekvés” befejezett bűntettként van szabályozva.

c) Az a) és b) pont alatti bűncselekmények minősítő körülményei, ha a sértett
•	az elkövető hozzátartozója, vagy
•	az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása, gyógykezelése alatt áll.

2)	A második csoportba azon cselekmények tartoznak, melyek más számára kívánják a meghatározott nemi cselekményt lehetőségét megteremteni.

202. § (1) Aki tizennegyedik életévét be nem töltött személyt arra bír rá, hogy mással közösüljön vagy fajtalankodjék, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Az a tizennyolcadik életévét betöltött személy, aki tizennegyedik életévét be nem töltött személyt arra törekszik rábírni, hogy mással közösüljön vagy fajtalankodjék, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

A bűncselekmény tárgya mindkét esetben az egészséges nemi fejlődés.

Általános érvényű rendelkezése büntetőjogunknak, hogy felbujtás miatt csak akkor kerülhet sor büntetőjogi felelősségre vonásra, ha a cselekmény egy büntethető tettes cselekményéhez kapcsolódik; ezért volt szükség e tényállás megalkotására.

A (2) bekezdés önmagában előkészületi cselekményt szabályoz, mivel az eredménytelen felbujtást jelent a “törekszik rábírni” megfogalmazás miatt.

Az (1) bekezdés elkövetési magatartása a rábírás, azaz eredményes tevékenység. Ez akkor tekinthető megvalósultnak, ha a törvényi tényállásban körülírt cselekményeket (mással közösül vagy fajtalankodik) a passzív alany elköveti, vagy legalább megkísérli azok elkövetését.

A (2) bekezdés elkövetési magatartása a “rábírni törekvés” eredménytelen cselekményt jelent. Irreleváns, hogy a rábíró tevékenység következtében kialakul-e a passzív alanyban az elhatározás a cselekmény(ek) véghezvitelére és az bármely okból elmarad, vagy eleve nem volt rá hajlandó a sértett.

Mindkét magatartás vonatkozásában csak a 12. életévét betöltött, de a 14. életévét be nem töltött személy lehet a passzív alany, nemre való tekintet nélkül.

Az elkövető rábírási vagy rábírni törekvési tevékenységének iránya:
•	mással közösülésre, vagy
•	mással fajtalankodásra.

Elkövető: 	- a rábíró (azaz az eredményes felbujtás) tekintetében bárki lehet,
	- a rábírni törekvés esetén azonban kizárólag a 18. életévét betöltött személy.

A cselekmény felbujtásszerű jellegéből adódóan csak szándékosan, célra irányzottan követhető el.

Ha az elkövető arra bírja rá, illetőleg arra törekszik rábírni a kiskorút, hogy állattal fajtalankodjék vagy önkielégítést végezzen, nem a 202. § szerinti megrontásért, hanem a 195. § alapján kiskorú veszélyeztetéséért büntethető, hiszen a “mással” élő emberi személyt jelent.

E tényállás minősített esetei megegyeznek a 201. § minősített eseteivel (az elkövető hozzátartozó vagy a sértett az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása, gyógykezelése alatt áll).

A megrontást az elkövető életkora szerint is csoportosíthatjuk:

az elkövető életkorától függetlenül valósít meg bűncselekményt, ha 12-14 közötti sértett	a 18. életévét már betöltött elkövető valósít meg bűncselekményt, ha 12-14 közötti sértett	
- vele közösül – 201. § (1) I. ford.	- vele fajtalankodik – 201. § (1) II. ford.	
- arra bírja rá, hogy mással közösüljön vagy fajtalankodjék – 202. (1) I. ford.	- arra törekszik rábírni, hogy vele vagy mással közösüljön vagy fajtalankodjék – 201. § (2) II. ford. és 202. § (2) II. ford.	
Minősítő körülmény egységesen: az elkövető hozzátartozó vagy a sértett az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása, gyógykezelése alatt áll	

2) Vérfertőzés

203. § (1) Aki egyenesági rokonával közösül vagy fajtalankodik, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Nem büntethető a leszármazó, ha a cselekmény elkövetésekor tizennyolcadik életévét nem töltötte be.
(3) Aki testvérével közösül, vétség miatt két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

A bűncselekmény tárgya elsődlegesen a nemi kapcsolatok társadalmunkban kialakult rendje; emellett a bűncselekmény elkövetése veszélyezteti a rokoni kapcsolatok tisztaságát, az egészséges utódok megszületését is.

Az elkövetési magatartás az (1) bekezdés esetén mind a közösülés, mind pedig a fajtalankodás, ami jelenti a nemi és a természet elleni fajtalankodást is. A (3) bekezdés elkövetési magatartása a közösülés és a természet elleni fajtalanság.

Az elkövetők azok lehetnek, akik között a törvényben meghatározott rokoni kapcsolat áll fenn. E rokoni kapcsolat az (1) bekezdés esetén fel- és lemenő viszony, a (3) bekezdésben a testvéri viszony. A Csjt. rendelkezései szerint egyenesági rokonok azok, akik közül az egyik a másiktól származik Csjt. 34. § (1) bek..

Passzív alany e bűncselekmény esetén általában nincs, mert az elkövetők egyaránt elkövetőként felelnek magatartásukért. Kivétel ez alól, amikor a vérfertőzés erőszakos közösüléssel, szemérem elleni erőszakkal, természet elleni erőszakos fajtalansággal vagy megrontással találkozik.

A bűncselekmény megvalósításában részt vevők mindegyike büntetendő, kivéve a 203. § (2) bekezdésében foglalt 18. életévét be nem töltött leszármazó. A (3) bekezdésre ez azonban nem vonatkozik, így testvérek között a vérfertőzés 18 év alatt is büntetendő.

A fel- és a lemenők, valamint a testvéri kapcsolat megállapításánál a vérségi, és nem a jogi kapcsolat a meghatározó. Megvalósul tehát a bűncselekmény akkor is, ha a rokonság házasságon kívüli születésen alapszik, viszont nem követi el a bűncselekményt az, aki örökbefogadott fiával vagy lányával viszi véghez a tényállásban értékelt tevékenységet.
Testvérek esetén elég az egyik szülő közössége is (féltestvérek).

Csak a szándékos elkövetés büntetendő, aminek feltétele a vér szerinti rokonság ismerete. Nem kizárt e tekintetben a tévedés lehetősége, ami büntethetőséget kizáró okot eredményez.

Halmazat

Az ugyanazon személyek között véghezvitt vérfertőzés folytatólagos bűncselekménynek minősül akkor is, ha az egyik esetben közösüléssel, máskor fajtalansággal valósították meg.
Ha a felmenő a nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt álló lemenőjével erőszakkal, kvalifikált fenyegetéssel vagy a törvényben meghatározott állapot felhasználásával követ el vérfertőzést, úgy az erőszakos közösülés, szemérem elleni erőszak vagy természet elleni erőszakos fajtalanság minősített esete(i) állapítandó meg egyedül; egyéb esetekben e bűncselekmények alapesetét kell a vérfertőzéssel halmazatban megállapítani.
Ha a vérfertőzés a megrontással találkozik, ez utóbbi megállapításának van helye, tehát a megrontás alaptényállása és minősített esetei elnyelik a vérfertőzést. Eszerint a vérfertőzés akkor állapítható meg önálló bűncselekményként, ha a leszármazó ill. testvér a 14. életévét már betöltötte de a 18. még nem és a tényállásszerű cselekmény beleegyezésével történt.

Bonyolult helyzet adódik, ha a vérfertőzés a természet elleni fajtalansággal találkozik:
•	a felmenő a 18 évnél fiatalabb azonos nemű lemenőjével, ill.
•	a 18 évnél idősebb testvér a 18 évnél fiatalabb azonos nemű testvérével
követi el a természet elleni fajtalanságot: a vérfertőzéssel halmazatban kell megállapítani.

3) Az életkor jelentősége a nemi erkölcs elleni bűncselekményeknél

A nemi erkölcs elleni bűncselekmények körében a jogalkotó a 12., a 14. és a 18. életévnek tulajdonít jelentőséget.

A 12. életév betöltésének a jelentősége:
Az erőszakos közösülésnek, a szemérem elleni erőszaknak és a természet elleni erőszakos fajtalanságnak egyaránt minősített esete, ha a sértett a 12. életévét még nem töltötte be. Ehhez kapcsolódik a 16) tételnél említett 210. §, amely e három bűncselekmény esetén a 12. életévét be nem töltött személyt védekezésre képtelennek tekinti (a törvényi ellentmondásra ld. az ott leírtakat).
Ugyan ezen bűncselekmények szuper minősített esete, ha a 12. életévét be nem töltött személy az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll, továbbá ha ilyen korúval több elkövető egymás cselekményéről tudva azonos alkalommal fejti ki a tényállásszerű cselekményt.

A megrontás valamennyi tényállása esetén a sértett kizárólag a 12. életévét betöltött, de a 14. életévét be nem töltött személy lehet.

A 14. életév betöltésének a jelentősége:
A 14. életév betöltéséig (12 év felett) a megrontás valamelyik tényállása állapítható meg.

A természet elleni fajtalanság sértettje csak az elkövetővel azonos nemű 14. életévét betöltött, de a 18. életévét be nem töltött személy lehet.

A 18. életév betöltésének a jelentősége:
A vérfertőzés esetén a törvény büntethetőséget kizáró okként szabályozza, ha a leszármazó a felmenőjével történt közösülés vagy fajtalanság elkövetésekor még nem töltötte be a 18. életévét.

Az üzletszerű kéjelgés elősegítésének minősített esete, ha a bordélyházban 18. életévét be nem töltött személy folytat üzletszerű kéjelgést.

A kerítés minősített esete, ha az elkövető haszonszerzés céljából 18. életévét be nem töltött személyt másnak közösülésre vagy fajtalanságra másnak megszerez.

19) A prostitúciós bűncselekmények. A szeméremsértés és a tiltott pornográf felvétel készítése.

1) Üzletszerű kéjelgés elősegítése

205. § (1) Aki épületet vagy egyéb helyet üzletszerű kéjelgés céljára másnak a rendelkezésére bocsát, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Aki bordélyházat tart fenn, vezet, vagy annak működéséhez anyagi eszközöket szolgáltat, öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(3) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a bordélyházban tizennyolcadik életévét be nem töltött személy folytat üzletszerű kéjelgést,
b) az üzletszerű kéjelgés elősegítését bűnszervezet tagjaként követik el.
(4) Aki mást üzletszerű kéjelgésre rábír, az (1) bekezdés szerint büntetendő.

A bűncselekmény jogi tárgy: a nemi erkölcs és a nemi kapcsolatok társadalmi rendje.
A tényállás olyan magatartásokat szabályoz önálló bűncselekményként, melyek az üzletszerű kéjelgéshez kapcsolódó bűnsegélyként vagy felbujtásként lennének értékelhetők.

Az elkövetési magatartás háromféle:
1)	az (1) bekezdés esetén épületet vagy egyéb hely üzletszerű kéjelgés céljára másnak a rendelkezésére bocsátása. Ez a magatartás fogalmilag ugyan az üzletszerű kéjelgéshez nyújtott bűnsegély tipikus, de egyben ennek sui generis bűncselekménnyé nyilvánítása.
Épület vagy egyéb hely alatt a lakáson túl minden olyan helyiség értendő, amely alkalmas a nemi érintkezés véghezvitelére, a rendelkezésre bocsátásnak nem feltétele a helyiség feletti rendelkezési jog megléte.
A rendelkezésre bocsátás a nemi cselekmény elkövetésének a lehetőségét megteremtő magatartás. Ez lehet bérbeadás is, feltéve, hogy az elkövető tudja, hogy a bérlő ilyen tevékenységet folytat.
A rendelkezésre bocsátás más részére történik, azaz ha valaki a saját lakásán folytat üzletszerű kéjelgést, e bűncselekményért nem felel.
2)	a (2) bekezdés szerinti elkövetési magatartás bordélyház fenntartása, vezetése, vagy annak működéséhez anyagi eszközök szolgáltatása.
Bordélyháznak minősül az a vállalkozás, melynek keretében a vállalkozó által fizetett prostituáltak anyagi ellenszolgáltatásért bárkinek a rendelkezésére állnak szexuális vágyaik kielégítésére.
3)  a (4) bekezdés lényegében az üzletszerű kéjelgésre felbujtással azonos, de egyúttal annak sui generis bűncselekményi változata.
Az elkövetőnek mást kell rábírni, aki lehet férfi vagy nő is. A rábírásnak az üzletszerű kéjelgés, vagyis az üzletszerű közösülés vagy fajtalanság folytatására kell irányulnia. Ezért az alkalomszerű, de ellenszolgáltatás fejében véghezvitt nemi cselekmény nem alapozza meg e bűncselekményt.

A bűncselekmény csak szándékosan követhető el.

A bűncselekmény tettese bárki lehet.

Az (1) bekezdés szerinti alakzat immateriális bűncselekmény, azaz az épület vagy egyéb helyiség biztosításával a bűncselekmény befejezett. Hasonlóképpen a (2) bekezdés szerinti elkövetési magatartás kifejtésével befejezett a bűncselekmény.
A (4) bekezdés szerinti rábírásos alakzat befejezetté válik, ha a rábírt személy megkezdi, illetve elköveti az üzletszerű kéjelgést. Ha a rábírás eredménytelen marad: kísérlet állapítható meg.

Az (1) bekezdésben körülírt magatartás természetes egység akkor is, ha az elkövető egy alkalommal több üzletszerű kéjelgést folytató személynek, vagy több alkalommal ugyanannak vagy több ilyen személynek állandó jelleggel bocsátja rendelkezésre az épületet üzletszerű kéjelgés céljára; nem kerülhet sor tehát folytatólagosság vagy többrendbeli bűncselekmény megállapítására. A személyek száma és az esetek gyakorisága csak a büntetés kiszabásánál figyelembe vehető tényezők.
A (2) bekezdés szerinti bordélyház fenntartása, vezetése, annak működéséhez anyagi eszközök szolgáltatása bűncselekményi egység függetlenül a bordélyház működési idejétől és a prostituáltak számától.
A (4) bekezdés esetén a rábírt személyek száma határozza meg a büntetőjogi értékelést (annyi rendbeli, ahány személyt rábírt az üzletszerű kéjelgésre).
Ha 14 és 18 év közötti személyt vesz rá az elkövető az üzletszerű kéjelgésre, úgy nem e bűntett, hanem a 195. § szerinti kiskorú veszélyeztetése állapítható meg.
Ha 14 év alatti személyt vesz rá az elkövető üzletszerű kéjelgésre: a 202. § (1) bekezdése szerinti megrontásért felel.

Minősített eset a (2) bekezdés esetén, ha
a) a bordélyházban tizennyolcadik életévét be nem töltött személy folytat üzletszerű kéjelgést,
b) az üzletszerű kéjelgés elősegítését bűnszervezet tagjaként követik el (137. § 8. pont)

Az üzletszerű kéjelgés fogalmát a 210/A. § (1) bekezdése határozza meg:
“,Üzletszerű kéjelgést folytat az, aki rendszeres haszonszerzésre törekedve közösül vagy fajtalankodik.”

2) Kitartottság

206. § Aki üzletszerű kéjelgést folytató személlyel egészben vagy részben kitartatja magát, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő. Mellékbüntetésként kitiltásnak is helye van.

A bűncselekmény elnevezésében szereplő “kitartás” kifejezésnek – az eltartástól eltérően – negatív erkölcsi értékelést kifejező kicsengése van. A szó elárulja, hogy alapja szexuális kapcsolat, amely – bár jogilag nem tiltott- erkölcsileg elítélendő.
A kitartó és a kitartott között nem szexuális kapcsolat áll fenn, hanem vagyoni jellegű viszony. A kitartott anyagi igényeit a kitartó prostitúcióból szerzett jövedelme biztosítja. A jogalkotó az ilyen anyagi juttatás elfogadását nyilvánítja bűncselekménnyé.

A bűncselekmény tárgya: a nemi kapcsolatok társadalmilag elfogadott rendje.

Az elkövetési magatartás: a “kitart” szóval van meghatározva, ami anyagi juttatás elfogadását jelenti, ami az elkövető megélhetési forrásának tekinthető.
Nem feltétel, hogy a kitartott csupán e forrásból szerezzen magának anyagi javakat, elég az is, ha pl. az így kapott vagyoni előny magasabb életszínvonalat biztosít a számára, tehát az is lehet, hogy van rendes munkaviszonya a tettesnek.

Feltétele a bűncselekmény megvalósulásának, hogy az elkövető a juttatásokat üzletszerű kéjelgést folytató személytől fogadja el, ahol
•	nem feltétel, hogy a kitartást az üzletszerű kéjelgő a kéjelgésből szerzett jövedelméből nyújtsa,
•	nem feltétel, hogy az üzletszerű kéjelgést folytatót e tevékenysége miatt elítéljék.

A bűncselekmény tettese bárki lehet, kivéve, aki a törvénynél fogva jogosult arra, hogy őt az üzletszerű kéjelgést folytató személy eltartsa.

A bűncselekményt csak szándékosan lehet elkövetni; fontos, hogy az elkövető legyen tisztában azzal, hogy aki kitartja, az üzletszerű kéjelgést folytat.

3) Kerítés

Általános erkölcsi norma szerint a nemi élet nem lehet kereskedelmi tevékenység tárgya, így közvetítés tárgya sem. A prostitúció egyik elősegítője a kívülállók támogatása, közvetítése.

207. § (1) Aki haszonszerzés céljából valakit közösülésre vagy fajtalanságra másnak megszerez, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a kerítés üzletszerű.
(3) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a kerítést
a) az elkövető hozzátartozója, avagy nevelése, felügyelete vagy gondozása alatt álló, illetőleg tizennyolcadik életévét be nem töltött személy sérelmére,
b) megtévesztéssel, erőszakkal avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel,
c) bűnszervezet tagjaként
követik el.
(4) Aki a (2) bekezdésben meghatározott kerítés elkövetésében megállapodik, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

A kerítés nem csak üzletszerű kéjelgéshez kapcsolódhat.

A bűncselekmény jogi tárgya a nemi kapcsolatok társadalmilag elfogadott rendje.

Az elkövetési magatartás: valakinek más részére történő megszerzése meghatározott célra, ahol megszerzés alatt a közvetítés értendő. Nem megszerzés tehát a mások nemi érintkezésének feltételeinek a megteremtése, vagy a felek találkozásához való alkalomnyújtás. Megszerzés alatt tehát azt értjük, hogy az elkövető valakit olyan személy részére szerez meg, akivel annak a nemi cselekményre vonatkozólag megállapodása nincsen, és közösülésre vagy fajtalanságra közvetlenül hozzáférhetővé tesz.
Kizárt a megszerzés, ha a felek a nemi érintkezésben már megállapodtak.

Befejezett a kerítés a nemi cselekményekkel, tehát ha az megtörténik, amire valakit megszereznek.
A megszerezni törekvés önmagában csak kísérletnek minősíthető.

A bűncselekmény tettese bárki lehet. Társtettesség akkor képzelhető el, ha többen beszélnek rá valakit a nemi cselekményekre egymás tevékenységéről tudva, azok hatását kölcsönösen erősítve.

A bűncselekmény csak szándékosan követhető el, ami mellett a jogalkotó célzatot is értékel. A haszonszerzési célzatnál közömbös, hogy az elkövető az előnyt ténylegesen megkapta-e vagy sem, vagy azt a megszerzés előtt vagy után kapta-e. Az sem szükséges, hogy a saját haszna érdekében kövesse el a cselekményt.

Minősített esetek:
•	üzletszerű elkövetés (137. § 9. pont)
•	a sértett az elkövető hozzátartozója, avagy nevelése, felügyelete vagy gondozása alatt álló, illetőleg tizennyolcadik életévét be nem töltött személy; ennek a viszonynak az elkövetés időpontjában kell fennállnia
•	megtévesztéssel, erőszakkal avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel követik el a cselekményt; ezen eseteket nehéz elhatárolni a társtettességben elkövetett erőszakos közösüléstől, szemérem elleni erőszaktól és a természet elleni erőszakos fajtalanságtól. Támpontot nyújthat, ha az erőszak vagy fenyegetés csak azt szolgálja, hogy a sértett más részére váljék hozzáférhetővé, de az elkövető a nemi cselekmények véghezvitelét már nem segíti elő
•	bűnszervezet tagjaként való elkövetés (137. § 8. pont)

Halmazat

Az üzletszerű kéjelgésre rábírás és a kerítés között csak látszólagos alaki halmazat jöhet létre, mivel mindegyik bűncselekmény azonos jogi tárgyat sért. Ilyenkor a cselekmény minősítése dönti el, melyik tényállás teszi lehetővé súlyosabb tényállás alkalmazását.
Az üzletszerű kéjelgés elősegítése és a kerítés viszont anyagi halmazatban állnak egymással, mivel eltérő magatartásokkal valósulnak meg.

A bűncselekmény előkészülete is büntetendő a (4) bekezdés szerint, ha az üzletszerű kerítés elkövetésében állapodnak meg.

4) Szeméremsértés

208. § Aki magát nemi vágyának kielégítése végett más előtt szeméremsértő módon mutogatja, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

A bűncselekmény jogi tárgya: a közszemérem, illetőleg a társadalom nemi erkölcse.

Az elkövetési magatartás: az elkövető szeméremsértő magamutogatása. Ez lényegében az exhibicionista cselekmény lényegi kifejeződése, melynek során valaki lemeztelenített nemi szervét más előtt szándékosan mutogatja és feltűnően látni engedi. Az adott magatartás szeméremsértő jellegének a megítélésénél a társadalom általános erkölcsi érzülete és az elkövetés konkrét körülményei irányadóak.

A sértett bárki lehet, elég egy embernek is észlelnie a cselekményt. Ez a bűncselekmény valósul meg akkor is, ha az elkövető az alvó sértett előtt önkielégítést végez, de a más által történő észlelés lehetősége objektíve fennáll.

A bűncselekmény szándékos, amihez célzat is szükséges, nevezetesen a “nemi vágyának kielégítése végett” mutogatás. Lényeges, hogy a nemi vágy kielégítése a nemi szerv mutogatásától következik be és nem másik nemi cselekmény előzménye.

Elkövető bárki lehet, de a cselekmény jellegéből adódóan gyakorlatilag csak a férfiak jönnek számításba.

Befejezett a bűncselekmény az önmutogatás más előtti célzatos megvalósításával.

A “mutogatja” kifejezésből az következik, hogy az ilyen cselekmény rendszerint ismétlődő jellegű. A bírói gyakorlat szerint azonban egy célzatos magamutogatás is tényállásszerű.

A nemi szerv többszöri mutogatása azonos alkalommal természetes egység. Folytatólagosság állapítható meg, ha az elkövető szeméremsértő cselekményt más személy előtt, több alkalommal, rövid időközökben, egységes akaratelhatározásból fakadóan valósítja meg. A folytatólagosság törvényi feltételeinek hiányában halmazat létesül.

5) Tiltott pornográf felvétel készítése

195/A. § (1) Aki kiskorú személyről video-, film-, fénykép- vagy más módon előállított pornográf képfelvételt vagy képfelvételeket készít, ilyen képfelvételt forgalomba hoz, azzal kereskedik, illetőleg ilyen képfelvételt más számára hozzáférhetővé tesz, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő, aki pornográf jellegű műsorban kiskorú személyt szerepeltet.
(3) Két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő, aki az (1)-(2) bekezdésben írt bűncselekmény elkövetéséhez anyagi eszközöket szolgáltat.
(4) Az (1)-(2) bekezdés vonatkozásában pornográf képfelvétel, illetve pornográf jellegű műsor a nemiséget súlyosan szeméremsértő nyíltsággal ábrázoló, célzatosan a nemi vágy felkeltésére irányuló cselekvés, ábrázolás.

A bűncselekménynek 3 alapesete van:
1)	pornográf felvétel készítése;
2)	annak forgalomba hozatala;
3)	ezzel való kereskedés.

Passzív alany a 18 éven aluli kiskorú.

Elkövetési tárgy: pornográf felvétel, melyet a (4) bekezdés értelmez. Eszerint az ilyen rajz vagy festmény készítése nem valósít meg bűncselekményt. Az elhatárolás szempontjából lényeges, hogy az emberi test művészi, tudományos, ismeretterjesztő ábrázolása nem pornográf.

Készítés: tágan értelmezendő fogalom; előhívás, operatőr, rendező stb. is elkövetője lehet. 

Forgalomba hozatal: akár ingyenes terjesztés, akár ellenérték fejében történő árusítás.

Kereskedés: felöleli a haszonszerzésen felül a kiegészítő tevékenységeket is. (pl. csomagolás)

Pornográf műsorban szerepeltetés: a kiskorú olyan befolyásolása, amelynek eredményeként kényszer nélkül vesz rést a műsorban, vállalja a fellépést.

Anyagi eszközök szolgáltatása: tipikusan bűnsegédi magatartás, melyet a törvény sui generis bűncselekményként szabályoz.

Kísérlet: fogalmilag nem tekinthető kizártnak.

Elkövető: a kiskorún kívül bárki lehet. A kiskorú akkor sem követi el, ha maga terjeszti.
A kiskorú törvényes képviselőjének hozzájárulása: nem zárja ki a jogellenességet, sőt maga is elkövetőként felelősségre vonható.
A tettesi cselekményhez bűnsegély is járulhat, de a bűnsegédi magatartás nem lehet anyagi eszközök szolgáltatása.

Egység: több pornográf felvétel készítése.
Halmazat: több kiskorúról készítenek felvételt. Más nemi erkölcs elleni bűncselekménnyel is halmazatban állhat pl. a kiskorú veszélyeztetésével.

20.	
Tiltott határátlépés és az embercsempészés

A tiltott határátlépés és az embercsempészés a Btk. XV. fejezete “Az államigazgatás, az igazságszolgáltatás és a közélet tisztasága elleni  bűncselekmények”, ezen belül a II. Cím “A rendészeti bűncselekmények körében nyert elhelyezést.

1)	Tiltott határátlépés

217. § Aki a Magyar Köztársaság államhatárát
a) engedély nélkül,
b) meg nem engedett módon
fegyveresen lépi át, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1)	A bűncselekmény jogi tárgya az államigazgatás – közelebbről a határforgalom – rendje.

2) Az elkövetés módja meghatározó jelentőségű; az elkövetési magatartás – a Magyar Köztársaság határának átlépése – csak akkor büntetendő, ha fegyveresen
-	engedély nélkül; vagy
-	meg nem engedett módon történik.

A határ átlépése engedély nélküli, ha az elkövető nem rendelkezik érvényes útiokmánnyal; meg nem engedett módon történik, ha az elkövető kivonja magát a határforgalom ellenőrzésére szolgáló rendszabályok alól.
A határátlépés e két módjának bármelyike csak akkor büntetendő, ha fegyveresen hajtják végre. A Btk. értelmező rendelkezése szerint:
4. fegyveresen követi el a bűncselekményt, aki lőfegyvert vagy robbanóanyagot tart magánál, felfegyverkezve pedig az, aki az ellenállás leküzdése vagy megakadályozása érdekében az élet kioltására alkalmas eszközt tart magánál.

3) A cselekmény csak szándékos elkövetés esetén büntetendő. Ennek az a feltétele, hogy az elkövető tudjon arról, hogy az országhatár átlépéséhez engedéllyel nem rendelkezik, hogy nem úgy lépi át az országhatárt, ahogy azt az engedély lehetővé tenné.

4) Elkövető bárki lehet; a társtettesség kizárt, mert az határt mindenki csak saját személyében lépheti át.
A bűnsegédi bűnrészesség lehetséges körét az embercsempészésre vonatkozó törvényi rendelkezés korlátozza.

5) A bűncselekmény az államhatár átlépésével lesz befejezett. Kísérletet általában akkor állapít meg az ítélkezési gyakorlat, ha a tettes a határ jogellenes átlépésének szándékával az ún. “határterület”-re, vagyis az államhatár mentén húzódó mintegy 20 km. széles sávba lép, amelyen rendszeres határőrizeti tevékenység folyik. Abban az esetben azonban, ha pl. a határőrizeti ellenőrzés alóli kibúvás végett az ország belsejében elrejtőzik a külföldre mentő vonaton, a kísérlet megállapítható.

2)	Embercsempészés

218. § (1) Aki tiltott határátlépéshez (217. §) vagyoni haszonszerzés végett segítséget nyújt, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Aki a Magyar Köztársaság államhatárának engedély nélkül vagy meg nem engedett módon történő átlépéséhez vagyoni haszonszerzés végett segítséget nyújt, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(3) Aki a cselekményt bűnszervezet tagjaként vagy megbízásából követi el, bűntett miatt az (1) bekezdés esetén öt évtől tíz évig, a (2) bekezdés esetén két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) Aki az (1)-(3) bekezdésben meghatározott embercsempészésre irányuló előkészületet követ el, vétség miatt két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(5) Az embercsempészés elkövetőjével szemben mellékbüntetésként kitiltásnak is helye van.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a határrendészet zavartalan működése.

2) Az elkövetési cselekmény a segítségnyújtás.
Segítségnyújtásként értékelendő minden olyan magatartás, amely egyébként bűnsegély megállapítását eredményezhetné.

Az embercsempészés bűncselekményét a törvényhozó 2 alapesetben szabályozza: az (1) bekezdésben értékeli azt a segítségnyújtást, amelyet az elkövető a 217. §-ban meghatározott tiltott határátlépéshez nyújt, a (2) bekezdésben pedig az olyan segítségnyújtást rendeli büntetni, amelyet az elkövető bűncselekménynek nem minősülő – mert nem fegyveres – határátlépéshez nyújt.

A bűncselekmény a magatartás tanúsításával, a segítségnyújtással befejezetté válik. 

A törvényhozó minkét alapesetben az elkövető céljaként értékeli a haszonszerzést. 
Az elkövetés módját értékeli a törvényhozó a következőkkel: vagyoni haszonszerzés végett, szervezet tagjaként, megbízásából. Ezeknek a feltételeknek a hiánya esetében a segítségnyújtást nem az itt tárgyalt § alapján, hanem a 217. § alapján, a tiltott határátlépéshez nyújtott bűnsegélyként lehet értékelni. 

3) A bűncselekmény alanya bárki lehet; nincs akadálya a társtettesség megállapításának sem, ha többen, egymás tevékenységéről tudva és egymás tevékenységét kiegészítve nyújtanak a tárgyalt módon segítséget másnak a határ átlépéséhez.

4)A bűncselekményt csak szándékosan lehet elkövetni.

5) Súlyosabban büntetendő az elkövető, ha a cselekményt bűnszervezet tagjaként vagy megbízásából követi el.

6) A törvényhozó büntetni rendeli az eddig felsorolt esetek mindegyikében az előkészületet is, és lehetővé teszi az elkövetővel szemben mellékbüntetésként kitiltás alkalmazását is.

21.	
Államtitoksértés és a szolgálati titok megsértése

Az államtitoksértés és a szolgálati titok megszerzése a Btk. XV. fejezete “Az államigazgatás, az igazságszolgáltatás és a közélet tisztasága elleni  bűncselekmények”, ezen belül a III. Cím “Az államtitok és a szolgálati titok megszerzése körében nyert szabályozást.

Államtitoksértés

221. § (1) Aki
a) az államtitkot jogosulatlanul megszerzi,
b) a tudomására, illetőleg a birtokába jutott államtitkot jogosulatlanul felhasználja, illetéktelen személy részére hozzáférhetővé vagy illetékes személy részére hozzáférhetetlenné teszi,
bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés
a) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha az államtitoksértést különösen fontos államtitokra, vagy súlyos hátrányt okozva követik el
b) öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha az államtitok illetéktelen külföldi személy részére válik hozzáférhetővé.
(3) Aki az államtitoksértést gondatlanságból követi el, vétség miatt egy évig, a (2) bekezdés eseteiben, az ott írt megkülönböztetés szerint, két évig, illetőleg öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) Aki a (2) bekezdésben meghatározott államtitoksértésre irányuló előkészületet követ el, az ott írt megkülönböztetés szerint bűntett miatt három évig, illetőleg öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Szolgálati titoksértés

222. § (1) Aki
a) a szolgálati titkot jogosulatlanul megszerzi,
b) a tudomására, illetőleg a birtokába jutott szolgálati titkot jogosulatlanul felhasználja, vagy illetéktelen személy részére hozzáférhetővé teszi,
vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény súlyos hátrányt okoz.
(3) A büntetés
a) egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény következtében a szolgálati titok,
b) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény következtében a katonai szolgálati titok
illetéktelen külföldi személy részére hozzáférhetővé válik.

Államtitoksértés feljelentésének elmulasztása

223. § (1) Aki hitelt érdemlő tudomást szerez arról, hogy
a) államtitoksértés elkövetése készül,
b) még le nem leplezett szándékos államtitoksértést követtek el,
és erről a hatóságnak - mihelyt teheti - nem tesz jelentést, vétséget követ el és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés alapján az elkövető hozzátartozója nem büntethető.

1) Jogi tárgy az államtitoksértés és az államtitoksértés feljelentésének elmulasztása esetében a Magyar Köztársaság minden olyan érdeke, melynek megóvása céljából valamely adat államtitokká nyilvánítható;
a szolgálati titok megszerzése esetében pedig az államigazgatás rendje, közelebbről az állami vagy közfeladatot ellátó azon szervek zavarmentes működése, melyek érdekében valamely adat szolgálati titokká nyilvánítható.

Elkövetési tárgy az államtitkok ill. a szolgálati titok. 
Mind az államtitok, mind a szolgálati titok: meghatározott minőségű adat, amely nemcsak önmagában tárgya a titokvédelemnek, hanem a titokvédelem kiterjed azokra a dolgokra is, amelyekről vagy amelyekből a titkot jelentő adat a megfelelő technikai eszközök és eljárások segítségével előhívható és megismerhető.

2) Az elkövetési magatartások a tikok:
-	jogtalan megszerzése, vagyis az a tevékenység, amely az adat megismerésére vagy az adatot hordozó tárgy birtokbavételére irányul;
-	jogosulatlan felhasználása, vagyis a titok lényegét alkotó ismeretnek a minősítő által el nem ismert érdekek szolgálatába állítása, továbbá;
-	illetéktelen személy részére hozzáférhetővé tétele a titkot alkotó adat közlésével;
-	államtitok illetékes személy részére hozzáférhetetlenné tétele, vagyis olyan ténykedés, amelynek eredménye az, hogy az illetékes személy részéről az adat megismerése és/vagy az adatot hordozó dolog birtokbavétele átmenetileg vagy végleg elmarad.

3)Az államtitoksértés szándékosan és gondatlanságból egyaránt, a szolgálati titoksértés csak szándékosan követhető el.

4)  a bűncselekmény egyedüli tettese csak az adott titok megismerésére jogosulatlan személy lehet. ( (1) bek. a) pont esete )
A birtokba jutott titok jogosulatlan felhasználását vagy illetéktelen személy részére hozzáférhetetlenné tételét bárki elkövetheti.  ( (1) bek. b) pont esete )

5) Az államtitoksértés súlyosabban minősülő eseteinél annak előkészülete is büntetendő. Ehhez – a szándékosság körében – a súlyosabb következmények elkövetéskori tudata és ezek iránti közöny szükséges.
Kísérletté válik a cselekmény mindkét § esetén a titok jogosulatlan megszerzése esetében, ha az elkövető közvetlenül a titkos adatot hordozó dolog birtokbavételére vagy az adat megismerésére irányuló tevékenységébe kezd;
a birtokba jutott titok jogosulatlan felhasználása vagy illetéktelen személy részére hozzáférhetetlenné tétele esetében pedig akkor, ha belekezd abba a ténykedésbe, amelynek eredményeként létrejön az a helyzet, melyben az ismeret illegális érdeket szolgál.
6) Ugyanazon titokra vonatkozóan több elkövetési magatartás kifejtése , ill. egyazon alkalommal több titok megszerzése, és ezekre több elkövetési magatartás kifejtése: természetes egység.
Egyazon tevékenység keretében állami és szolgálati titokra elkövetett bűncselekmények valódi anyagi bűnhalmazatot alkotnak.

7) Súlyosabban minősül az államtitok megsértését megvalósító bűncselekmény, ha
-	az érintett államtitok “különösen fontos” volt; vagy
-	ha a tett “súlyos hátrányt okozott”, ezt mindig  az elbírálandó eset körülményei alapján kell majd megítélni, végül
-	ha az államtitok illetéktelen külföldi személy részére válik hozzáférhetővé. A minősítő következmény tehát az eredmény.

A szolgálati titok megsértése esetén a minősítő körülmény az elkövetési tárgy: ha az illetéktelen külföldi személy számára “katonai szolgálati titok” válik hozzáférhetővé. 
22.	
A hivatali bűncselekmények

A hivatali bűncselekmények a Btk. XV. fejezete “Az államigazgatás, az igazságszolgáltatás és a közélet tisztasága”, ezen belül is az IV. cím “A hivatali bűncselekmények” körében nyert elhelyezést.

A hivatali bűncselekmények körébe tartozó fontosabb törvényi tényállások a következők:
•	Hivatali visszaélés
•	A bántalmazás hivatalos eljárásban
•	Kényszervallatás
•	Jogellenes fogvatartás.

A hivatalos személy fogalmát a Btk. az értelmező rendelkezések körében határozza meg:

137. § 1. hivatalos személy:
a) az országgyűlési képviselő;
b) a köztársasági elnök;
c) a miniszterelnök;
d) a Kormány tagja, a politikai államtitkár;
e) az alkotmánybíró, a bíró, az ügyész;
f) az állampolgári és a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosa, az állampolgári jogok országgyűlési biztosa és általános helyettese, valamint a külön biztosok;
g) a helyi önkormányzati testületek tagja;
h) a közjegyző;
i) az önálló bírósági végrehajtó;
j) alkotmánybíróságnál, bíróságnál ügyészségnél, államigazgatási szervnél, önkormányzati igazgatási szervnél, az Állami Számvevőszéknél, a Köztársaság Elnökének Hivatalánál, az Országgyűlés Hivatalánál szolgálatot teljesítő személy, akinek a tevékenysége a szerv rendeltetésszerű működéséhez tartozik;
k) jogszabály alapján közhatalmi, államigazgatási feladatokkal megbízott szervnél, testületnél az a személy, aki közhatalmi, államigazgatási feladatot lát el,

1) Hivatali visszaélés

A hivatali bűncselekmények legáltalánosabb törvényi tényállását fogalmazta meg a törvényhozó a 225. §-ban:

225. § Az a hivatalos személy, aki azért, hogy jogtalan hátrányt okozzon vagy jogtalan előnyt szerezzen, hivatali kötelességét megszegi, hatáskörét túllépi, vagy hivatali helyzetével egyébként visszaél, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a hivatali apparátusba vetett bizalom; a bűncselekmény elkövetése emellett konkrétan zavarja a hivatali szerv szabályszerű működését.

2) A törvényhozó 3 elkövetési magatartást értékel: a hivatali kötelesség megszegését, a hatáskör túllépését és a hivatali helyzettel való egyéb visszaélést.

A hivatali kötelesség jogszabályon, vagy jogszabályokra tekintettel kiadott utasításon alapul; tartalmát tekintve meghatározott magatartás tanúsításának a követelményét jelenti.

Kötelességszegésnek minősíthető minden olyan magatartás, amely ellentétben áll azzal a magatartással, amelynek tanúsítását a jogszabály vagy egyéb rendelkezés az elkövető számára előírta. Ez megnyilvánulhat aktív és passzív magatartással egyaránt.

A hivatali hatáskör túllépése az olyan ügyekbe való beavatkozást jelentik, amelyek nem tartoznak az adott hivatalos személy hatáskörébe.

A hivatali helyzettel való egyéb visszaélés alatt olyan magatartást értünk, amely nem értékelhető ugyan a hatáskör túllépéseként, viszont a helyzetből adódó lehetőségek társadalmilag helyteleníthető, rosszallható kihasználásaként fogható fel.

A hivatali visszaélés mindhárom magatartás vonatkozásában befejeződik ezeknek a magatartásoknak a tanúsításával.

3) A bűncselekmény alanya csak hivatalos személy lehet; a társtettesség fogalmilag kizárt, mivel nem hivatalos személy tényállási elemet nem valósíthat meg.

4) A bűncselekmény célzatos, csak egyenes szándékkal valósítható meg; a gondatlan elkövetés így fogalmilag kizárt.
A szándékosság megállapításának feltétele, hogy a hivatalos személy legyen tisztában:
-	kötelességével, hatáskörével vagy a helyzetéből folyó társadalmilag helyeselhető viselkedéssel,
-	azzal, hogy a magatartása ezekkel ellenkezik.

Ezek mellett a magatartásának célja: a  hátrányokozás, ill. magának vagy másnak előnyszerzés.
A hátrány lehet anyagi, erkölcsi jellegű, érintheti az adott személy társadalmi, személyi állapotát.

5) A halmazati kérdések vonatkozásában a hivatalos személy kötelességellenes magatartását két bűncselekményként sohasem lehet értékelni; ha a hivatalos személy kötelességszegése megfelel egy másik törvényi tényállásnak is, a halmazat csak látszólagos, és a speciális rendelkezés alkalmazandó.

2) A bántalmazás hivatalos eljárásban

226. § Az a hivatalos személy, aki eljárása során mást tettleg bántalmaz, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a hivatali apparátusba vetett bizalom, a törvényi tényállás azonban védi az egyes személyek emberi méltóságát, a becsületét is.

2) A bűncselekmény elkövetési magatartása a tettleges bántalmazás.
A tettleges bántalmazás más testének szándékos, jogellenes és célzatos érintése, mely gyakorolható közvetlenül és közvetve is (pl. kutya ráuszításával) de mindenkor csak aktív magatartással  valósulhat meg.

Nem tartozik a tettleges bántalmazáshoz a testi sérülés, és nem vonhatóak ebbe a körbe a tettlegességben nem jelentkező megszégyenítő cselekmények sem.

3) A törvényi tényállás tartalmazza az elkövetés idejére történő utalást: a bűncselekmény csak abban az esetben valósul meg, ha az elkövető a tettleges bántalmazást az “eljárás során” eszközli.

A hivatalos személynek jogszerűen kell eljárnia, és hivatala ilyen jogszerű gyakorlása során követi el a törvényi tényállásban értékelt jogszerűtlen cselekményt.

Az a hivatalos személy, aki jogszerűtlenül helyzete magát szolgálatba, nem valósíthatja meg a hivatalos eljárásban való bántalmazást, mivel ebben az esetben az egész eljárása jogszerűtlen. Ilyen esetben már megvalósul a hivatali visszaélés, még mielőtt a tettleges bántalmazásra sor kerülne.

4) A bűncselekmény a tárgyalt magatartás tanúsításával – a más testére történő ráhatással – befejeződik, és nem szükséges semmilyen eredmény bekövetkezése, így sérülés létrejötte sem.

5) A bűncselekmény alanya csak hivatalos személy lehet.

6) A bűncselekmény csak szándékosan követhető el; a szándékosság megállapításához csak a cselekmény bántalmazó jellegével kell az elkövetőnek tisztában lennie.
A törvényi tényállás sem célzatot sem motívumot nem tartalmaz, így a bűncselekmény megvalósítása szempontjából közömbös, hogy milyen célból és indokból fakadóan történik a jogellenes bántalmazás.

7) Abban az esetben, ha a hivatali eljárásban elkövetett bántalmazás elkövetési cselekménye felel meg más hivatali bűncselekmény törvényi tényállásának a halmazat csak látszólagos, mivel a cselekmény társadalomra veszélyessége csak egy irányban jelentkezik.

A hivatali visszaéléshez képest a bántalmazás hivatalos eljárásban törvényi tényállása a speciális, ezért ez a törvényi tényállás kerül alkalmazásra és a halmazat megállapítása kizárt.

Ugyanakkor valódi halmazat forog fenn pl. abban az esetben, ha a tettleges bántalmazás testi sérülést eredményez.

3) Kényszervallatás

227. § Az a hivatalos személy, aki vallomás vagy nyilatkozat kikényszerítése céljából erőszakot, fenyegetést, vagy más hasonló módszert alkalmaz, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a hivatali apparátusba vetett bizalom. Emellett azonban a törvényi tényállás védi az állampolgárok azon jogát is, hogy nyilatkozataikat saját akaratukból tehessük meg.

2) A bűncselekmény elkövetési magatartása az erőszak, a fenyegetés vagy más hasonló módszer alkalmazása. Tehát a vallomás vagy a nyilatkozat kikényszerítése: nem az elkövetése magatartás, hanem annak célja.

A “más hasonló módszer” minden olyan pszichés ráhatás, amely alkalmas a sértett befolyásolására, ilyen pl. a jogtalan juttatás, kedvezmények, előnyök ígér, a letartóztatott aludni, pihenni nem engedése stb.

Közös sajátossága a módszerek alkalmazásának, hogy a sértett az elkövető magatartása következtében olyan vallomást vagy nyilatkozatot tehet, amilyet az elkövető cselekménye nélkül nem tenne.

A bűncselekmény a vallomás, a nyilatkozat nélkül, pusztán az itt meghatározott eszközök alkalmazásával befejezetté válik.

3) A bűncselekmény alanya csak hivatalos személy lehet.

4) A bűncselekmény szándékos; az elkövetőnek lényegében csak azzal kell tisztában lennie, hogy az általa alkalmazott módszer nem megengedett.

A törvényhozó a vallomás vagy a nyilatkozat kikényszerítését határozza meg célzatként.

5) A kényszervallatás is kerülhet halmazati viszonyba más bűncselekményekkel.
A meg nem engedett eszközök, módszerek alkalmazása szükségszerűen egyben kötelességszegés: a hivatali visszaéléssel ily módon létrejövő halmazat csak látszólagos; ebben az esetben a kényszervallatás speciális tényállása alkalmazandó.

A kényszervallatás alaki halmazatba kerülhet a testi sértéssel. 
Abban az esetben, ha vallomás  kikényszerítése céljából valakit jogellenesen fogva tart: a kényszervallatás a jogellenes fogvatartással kerül halmazati viszonyba.

4) Jogellenes fogvatartás

228. § (1) Az a hivatalos személy, aki eljárása során mást személyi szabadságától jogellenesen megfoszt, bűntettet követ el és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a jogellenes fogvatartást
a) aljas indokból vagy célból,
b) a sértett sanyargatásával,
c) súlyos következményt okozva követik el.

1) A bűncselekmény közvetlen tárgya a személyes szabadság; a cselekmény közvetve sérti a hivatali szervekbe vetett bizalmat is.

2) A cselekmény elkövetési magatartása  a személyes szabadságtól való megfosztás. Ez jelenti a mozgási, a helyzetváltoztatási lehetőség hatalmi rendelkezés alapján történő, kikényszeríthető megszüntetését.

A személyes szabadságtól való megfosztásnak jogellenesnek kell lenni. Jogellenes a személyes szabadságtól való megfosztása akkor, ha annak törvényes előfeltételei hiányoznak.

A bűncselekmény az említett magatartás tanúsításával befejeződik.

3) A bűncselekmény alanya csak hivatalos személy lehet; ezen belül is csak olyan hivatalos személy követheti el a jogellenes fogvatartást, akinek hivatali hatáskörébe tartozik a személyi szabadság korlátozását megvalósító intézkedések foganatosítása a törvényi előfeltételek fennforgása esetében.
Az ilyen intézkedésre nem jogosult hivatalos személy személyes szabadságtól megfosztó cselekményét csak más bűncselekményként lehet értékelni. (pl. hivatali visszaélésként, személyi szabadság megsértéseként)

4) A törvényi tényállás megvalósulásához szándékosság szükséges. Szándékosság állapítható meg abban az esetben, ha az elkövető nemcsak cselekményének szabadságfosztó jellegével van tisztában, hanem a cselekmény törvényi előfeltételeinek a hiányával is.

5) A törvényhozó 3 minősített esetet szabályoz; ha a jogellenes fogvatartást:
•	aljas indokból vagy célból
•	a sértett sanyargatásával
•	súlyos következményt okozva követik el.

Aljasnak tekintjük a társadalom elismert erkölcsi felfogásával ellentétes motívumokat és célokat.

Sanyargatással történik a bűncselekmény elkövetése, ha az ilyen cselekményekkel általában együtt járó testi-lelki gyötrődések mértékét jelentősen meghaladó szenvedéseket idéz elő a szabadságtól való megfosztás.

23. Hivatalos – és a közfeladatot ellátó személy elleni erőszak

A hivatalos és a közfeladatot ellátó személy elleni erőszak a Btk. XV. fejezete “Az államigazgatás, az igazságszolgáltatás és a közélet tisztasága”, ezen belül is az V. cím “A hivatalos személy elleni bűncselekmények” körében nyert elhelyezést.

1)A hivatalos személy elleni erőszak

229. § (1) Aki a hivatalos személyt jogszerű eljárásában erőszakkal vagy fenyegetéssel akadályozza, intézkedésre kényszeríti, vagy eljárása alatt, illetőleg emiatt bántalmazza, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a hivatalos személy elleni erőszakot csoportosan vagy felfegyverkezve követik el.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott csoport szervezője vagy vezetője két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) Aki hivatalos személy elleni erőszak elkövetésére irányuló csoportban részt vesz, vétséget követ el, és két évig, a csoport szervezője és vezetője bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(5) Aki a hivatalos személyt eljárása miatt bántalmazza, az (1)-(4) bekezdés alapján büntetendő akkor is, ha a bántalmazott a bűncselekmény elkövetésekor már nem hivatalos személy.
(6) Nem büntethető a (4) bekezdés alapján a csoport résztvevője, ha a csoportot önként vagy a hatóság felhívására elhagyja.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a  hivatalos személy eljárása, szabályszerű működése.

2) Az elkövetési magatartások tekintetében a törvény 3 tevékenységet szabályoz, ezek:
-	akadályozás
-	intézkedésre kényszerítés
-	bántalmazás.

Az akadályozás olyan tevékenység, amelynek következtében a hivatalos személy nem tudja tovább folytatni a hivatali eljárását. Az akadályozás megnyilvánulhat a mozgás, a továbbjutás, valaminek a megtétele korlátozásában; a korlátozás időtartama közömbös. Az akadályozás erőssége nem befolyásolja a bűncselekmény megállapítását, így pl. megvalósul a bűncselekmény akkor is, ha az akadályozás a hivatalos személy részéről elhárítható lett volna.

Az elkövetési magatartások közös sajátossága, hogy azok csak aktív magatartással valósíthatóak meg. Passzív magatartás, a hivatalos személy felszólítására valaminek a meg nem tétele sosem minősíthető  hivatalos személy ellni erőszaknak.

Az intézkedésre kényszerítés esetében az elkövető meghatározza a hivatalos személy aktív tevékenységét; a tevékenység következtében a hivatalos személy kénytelen valamilyen jogilag értékelt tevékenység kifejtésére is.

A bűncselekményt megvalósító harmadik magatartás a bántalmazás, amely mindig testre irányuló, tettleges cselekmény.

Az törvényi tényállás utal az elkövetés módjára is: az akadályozásnak és az intézkedésre kényszerítésnek erőszakkal vagy fenyegetéssel kell történnie.
Az erőszak különböző irányban és módon nyilvánulhat meg, legtipikusabb esete, ha a hivatalos személy irányában valósul meg. Az is előfordulhat azonban, hogy az elkövető ráhatása más személyre nehezedik, de a lényeg az, hogy az erőszak mindig személyre hasson.

A bírói gyakorlatban kialakult felfogás szerint a dologra gyakorolt erőszak is megvalósíthatja ezt a bűncselekményt, de csak akkor, ha az így gyakorolt erőszak a dologról áttevődik a hivatalos személyre.

A fenyegetés fogalmát a Btk. 138. §-a határozza meg:  fenyegetés: súlyos hátrány kilátásba helyezése, amely alkalmas arra, hogy a megfenyegetettben komoly félelmet keltsen.

A törvényt tényállás nem tartalmaz az elkövetés idejére közvetlenül utaló kifejezést; az akadályozásnak akkor kell megtörténni, amikor a hivatalos személy "jogszerű eljárásban" van.

Lényeges elem a hivatalos személy eljárásának jogszerűsége: a hivatalis kötelesség jogszerűtlen végzése nem élvezhet büntetőjogi védelmet.

Az elkövetés idejével kapcsolatos eddigi megállapítások csak az akadályozásra vonatkoznak; az intézkedésre kényszerítés tekintetében semmiféle időbeli feltétel nem állítható fel. Megvalósul tehát a hivatalos személy elleni erőszak akkor is, ha az eljáráson kívül levő (pl. lakásán pihenő) hivatalos személyt kényszerít az elkövető.

A bántalmazás vonatkozásában a cselekményt vagy a hivatalos személy hivatalos eljárása alatt, vagy azt követően kell elkövetni. Ez utóbbi esetben csak akkor minősíthető a cselekmény hivatalos személy elleni erőszaknak, ha a bántalmazás oka a hivatalos személy korábbi hivatalos eljárása volt.

3) A bűncselekmény alanya bárki lehet.

4) A bűncselekményt csak szándékosan lehet elkövetni; szándékos az elkövetés akkor, ha az elkövető tisztában van a cselekményének a jellegén túl a sértett hivatalos személyi minőségével.

5) A halmazati minősítés kérdésével kapcsolatban tekintettel arra, hogy a törvény ezzel a törvényi tényállással elsősorban nem a hivatalos személyt, hanem annak az eljárását kívánja védeni, nem kerülhet sor halmazati minősítésre abban az esetben, ha egy hivatalos személy eljárásában részt vevő több hivatalos személyt ér a támadás. Tehát nem a megtámadott hivatalos személyek száma, hanem a hivatalos eljárások száma határozza meg a bűncselekmény4ek számát.

Ha a bántalmazott hivatalos személy testi sérülést szenved, a hivatalos személy elleni erőszakkal halmazatban megállapítható az elkövető felelőssége a testi sértés éppen megvalósult alakzata miatt.

6) A hivatalos személy elleni erőszak 2 esetben büntetendő súlyosabban: ha a hivatalos személy elleni erőszakot
•	ha a csoportosan vagy
•	felfegyverkezve követik el.
A Btk. értelmező rendelkezései szerint :
•	csoportosan követik el a bűncselekményt, ha az elkövetésben legalább három személy vesz részt,
•	felfegyverkezve pedig az, aki az ellenállás leküzdése vagy megakadályozása érdekében az élet kioltására alkalmas eszközt tart magánál.

A védendő érdekre és az elkövetés módjára figyelemmel a törvényhozó a csoportban való részvételt akkor is büntetni rendeli, ha a hivatalos személy elleni erőszakra nem kerül sor:
(4) Aki hivatalos személy elleni erőszak elkövetésére irányuló csoportban részt vesz, vétséget követ el, és két évig, a csoport szervezője és vezetője bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Értékel a törvényhozó büntethetőséget megszüntető körülményt is, ha a csoport résztvevője,  a csoportot önként vagy a hatóság felhívására elhagyja.

2) A közfeladatot ellátó személy elleni erőszak

A hivatalos személy mellett célszerű fokozott védelmet biztosítani meghatározott munkakört betöltő, fontos közfeladatokat ellátó személyek számára is.

230. § A 229. § rendelkezései szerint büntetendő, aki az ott meghatározott cselekményt közfeladatot ellátó személy ellen követi el.

A közfeladatot ellátó személy fogalmát a Btk. értelmező rendelkezés határozza meg:
137.§ 2. közfeladatot ellátó személy:
a) a postai szolgáltató végrehajtó vagy biztonsági szolgálatot ellátó alkalmazottja, a közforgalmú tömegközlekedési eszközt működtető gazdálkodó szervezetnél végrehajtó vagy biztonsági szolgálatot ellátó személy, továbbá a közúti személyszállítási szolgáltatást végző más személy,
b) a biztonsági feladatot teljesítő katona,
c) a polgári védelmi szervezetbe beosztott és polgári védelmi szolgálatot teljesítő személy,
d) a mentőszolgálat tagja,
e) a bírósági vagy más hatósági eljárásban a védő vagy a jogi képviselő,
f) az egészségügyről szóló törvényben meghatározott esetben az egészségügyi dolgozó, valamint az egészségügyi szolgáltatóval munkavégzésre irányuló jogviszonyban álló más személy,
g) a közoktatásról szóló törvényben meghatározott esetben a pedagógus,
h) az állami, önkormányzati, önkéntes és létesítményi tűzoltóság tűzoltói feladatot ellátó tagja,
i) a rendőrségről szóló törvényben meghatározott körben a lakosság élet- és vagyonvédelmének biztosítása érdekében létesült társadalmi önvédelmi szervezet tagja, a közbiztonság javítására irányuló tevékenysége közben,

24.  Hamis vád.  Hatóság félrevezetése

A hamis vád és a hatóság félrevezetése a Btk. XV. fejezete “Az államigazgatás, az igazságszolgáltatás és a közélet tisztasága”, ezen belül is a VI. cím “Az igazságszolgáltatás elleni bűncselekmények” körében nyert elhelyezést.

1) Hamis vád

233. § (1) Aki
a) a hatóság előtt mást bűncselekmény elkövetésével hamisan vádol,
b) más ellen bűncselekményre vonatkozó koholt bizonyítékot hoz a hatóság tudomására,
bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a hamis vád alapján büntetőeljárás indul.
(3) Ha a hamis vád alapján a vádlottat elítélik, a büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés.
234. § Aki mást hatóság előtt bűncselekmény elkövetésével azért vádol hamisan, mert gondatlanságból nem tud arról, hogy tényállítása valótlan vagy a bizonyíték hamis, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
235. § Aki
a) mást nyomozó hatóság, ügyész, bíróság vagy szabálysértési hatóság előtt szabálysértés, illetőleg nyomozó hatóság, ügyész, bíróság vagy a fegyelmi jogkör gyakorlója előtt fegyelmi vétség elkövetésével hamisan vádol,
b) más ellen szabálysértésre vagy fegyelmi vétségre vonatkozó koholt bizonyítékot hoz az a) pontban megjelölt hatóság tudomására,
vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
236. § (1) Ha a hamis vád folytán eljárás (alapügy) indult, ennek befejezéséig hamis vád miatt büntetőeljárás csak az alapügyben eljáró hatóság feljelentése alapján indítható. Az ilyen feljelentés esetét kivéve a hamis vád elévülése az alapügy befejezésének napján kezdődik.
(2) Korlátlanul enyhíthető, különös méltánylást érdemlő esetben mellőzhető is a hamis vád elkövetőjének a büntetése, ha a vád hamisságát az alapügy befejezése előtt az eljáró hatóságnak feltárja.

1) A bűncselekmény jogi tárgya az igazságszolgáltatás tisztasága, ezen belül az igazságszolgáltatási szervek működésébe vetett bizalom.

A bűncselekmény passzív alanyát tekintve a hamis vád minden olyan személy sérelmére elkövethető, aki ellen büntetőeljárás indítható.

2) Az elkövetés magatartást tekintve a hamis vádat kétféle magatartással lehet megvalósítani: vádolással és koholt bizonyítékoknak a hatóság tudomására hozásával.

A vádolás olyan tevékenység, amely büntetőeljárás megindítására alapul szolgálhat.
A vádolás maga a terhelő tényállítás, negatíve értékelhető cselekmény elkövetésének állítása másról. Alakszerűségekhez nem kötött; megvalósítható szóban, írásban, konkludens tettekkel. Egyetlen lényeges feltétele van: a vádnak alkalmasnak kell lennie büntetőeljárás megindítására.
A másik elkövetési magatartás a koholt bizonyítékoknak a hatóság tudomására hozása.
Bizonyítéknak nevezzük azt a tényt, amely a bizonyítandó tény megállapítására szolgál.
A koholt szó már önmagában is arra utal, hogy a valóságnak meg nem felelő jelenségről van szó.

Az eljáró szervek befolyásolására, a valóságtól eltérő állásfoglalás kialakítására alkalmas bizonyítékok létrehozása lényegében kétféle módon történik meg: lehetséges, hogy a bizonyítandó tényt maga az elkövető állítja elő (pl. okiratot hamisít), és előfordulhat, hogy már meglévő tárgyat használ fel célja érdekében.

A hamis vádnak minősíthető cselekmény második mozzanata a koholt bizonyítékoknak a hatóság tudomására hozása. Nem feltétlenül annak kell ezt a tevékenységet is kifejteni, aki a bizonyítékot koholta.
Az elkövetési cselekmény két mozzanata tehát nemcsak időbelileg, hanem az elkövetők tekintetében is elválhat egymástól.

A koholt bizonyítéknak a hatóság tudomására hozása sokféleképpen valósulhat meg: a legegyszerűbb, ha az elkövető azt átadja a hatóságnak ill. a hatóság tagjának. De így értékelhető az az eset is, amikor az elkövető úgy helyezi el a koholt bizonyítékot, hogy az szükségképpen a hatóság tudomására jut.
A lényeg mindig olyan összefüggés megteremtése – összefüggés egy koholt bizonyíték és egy személy között - , amelynek lapján meghatározott személy bűncselekmény elkövetésének gyanújába kerül.

Hamis a vád akkor, ha az előadott tények nem felelnek meg a valóságnak, továbbá, ha a való tényekből levont  következtetések térnek el a valóságtól.
A valóságtól való eltérésnek olyan tények, körülmények, következtetések vonatkozásában kell fennállnia, amelynek jelentősége van a büntető eljárás megindításánál.

A törvényi tényállás a hamis vádolás vonatkozásában a hatóság előtt történő elkövetést kíván, a koholt bizonyítékot pedig a hatóság tudomására kell hozni. A bűncselekmény tehát a hatóság előtt követhető el; a törvényi tényállás ebben a vonatkozásban nem tesz semmilyen különbséget, a hamis vádolás tehát bármely hatóság előtt elkövethető.

A törvényi tényállás eredményt nem értékel; a tárgyalt magatartások tanúsításával a bűncselekmény befejezetté válik. (a bűncselekmény akkor lehet befejezettnek tekinteni, amikor az elkövető cselekménye a hatóság tudomására jut)

3) A hamis vád bűncselekményét tettesként bárki elkövetheti.
A hamis vádat elkövetheti a vádlott is. A vádlott az eljárás során úgy védekezik, ahogy azt helyesnek tartja, de a védekezési szabadságának egyetlen korlátja van: mást bűncselekmény elkövetésével hamisan nem vádolhat.

4) Az alanyi oldalon lévő ismérvek közül a törvényi tényállás a bűnösséget említi.
A szándékos elkövetés megállapításához az elkövetőnek tudnia kell arról, hogy
-	mást vádol,
-	hatóság előtt vádol,
-	büntetendő cselekmény elkövetésével  vádol,
-	cselekménye következtében meghatározott személy gyanúba kerül,
-	meghatározott személy ellen eljárást indítanak; ezt kívánva vagy ebbe belenyugodva cselekszik.

A törvényhozó büntetni rendeli a gondatlan vádolást is. A szándékos elkövetés megállapításának fent felsorolt feltételei közül bármelyik hiánya eredményezheti a gondatlan elkövetés szerinti minősítést.

5) A halmazati minősítéssel kapcsolatban, mivel a bűncselekmény elkövetésével való hamis vádolás mindig megfelel a rágalmazás vagy a becsületsértés törvényi tényállásának is, az utóbbiak megállapítására nem kerülhet sor.

Ugyancsak egységi minősítésre kerül sor a hamis vádnak a hivatali visszaéléssel történő találkozása esetében: a hivatali kötelesség megszegésével történő hamis vádolást csak hamis vádként kell értékelni, mivel a hivatali visszaéléssel összefüggő érdeksérelem éppen az igazságszolgáltatás területén jelentkezik.

6) A törvényhozó a hamis vád alanyának a büntetését attól tette függővé, hogy milyen következménye lehet a hamis vádnak:
-	ha a büntetőeljárás megindítására nem kerül sor: a büntetés 3 évig terjedő szabadságvesztés;
-	ha a hamis vád alapján büntetőeljárás indul: a büntetés 5 évig terjedő szabadságvesztés;
-	ha a hamis vád alapján a vádlottat elítélik: a büntetés 2-8 évig terjedő szabadságvesztés.

A hamis vád minden esetében a büntetés korlátlanul enyhíthető, különös méltánylást érdemlő esetben mellőzhető is, ha az elkövető a vád hamisságát az alapügy befejezése előtt az eljáró hatóságnak feltárja.

2) A hatóság félrevezetése 

237. § Aki hatóságnál büntetőeljárás alapjául szolgáló olyan bejelentést tesz, amelyről tudja, hogy valótlan - amennyiben a 233. § esete nem forog fenn - vétséget követ el és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény jogi tárgya az igazságszolgáltatási szervek szabályszerű munkája, zavartalan működése.

2) A bűncselekmény elkövetési magatartása: bejelentés tétele.
A bejelentés: meghatározott tényeknek, adatoknak a hatóság tudomására hozása; ez történhet szóban, írásban egyaránt. A bejelentést a hatóságnál kell tenni, de közömbös az, hogy az adott hatóság illetékes-e a büntetőeljárás megindítására vagy sem.

A bejelentés tartalmát tekintve már a bűncselekmény látszatának a keltése is minősülhet a hatóság félrevezetésének; szabálysértés vagy fegyelmi vétség elkövetésének az állítása nem büntethető.

A hatóság félrevezetése csak a büntetőeljárás megindításával válik befejezetté.

Az elkövető által tett bejelentésnek “valótlannak” kell lennie; ez lényegében megfelel a hamis vádnál tárgyalt “hamisságnak”.

A törvényi tényállásnak a hamis vádhoz való szubszidiárius viszonyra utaló kitétele vonatkozásában: nyilvánvalóan akkor forog fenn a hamis vád esete, ha az elkövető bejelentése nem “másra” vonatkozik. Ezt azt jelenti, hogy egyedileg meghatározott felismerhetővé tett személyről nem tehető büntetőeljárás alapjául szolgáló bejelentés, mert azt hamis vádként kell értékelni.
A hatóság félrevezetésének tehát csak olyan bejelentések minősíthetők, amelyek egyedileg meg nem határozott “más” személyről vagy a bejelentést tevő saját magáról állítja a bűncselekmény elkövetését.

3) A bűncselekmény alanya bárki lehet.

4) A szándékos elkövetés megállapításának feltételei: az elkövetőnek tudnia kell arról, hogy:
-	a bejelentést hatóság előtt teszi,
-	bejelentése alkalmas büntetőeljárás megindítására,
-	a bejelentése nem felel meg a valóságnak. Ezen kívül
-	előre látja a büntetőeljárás indításának a lehetőségét, amit vagy kíván vagy belenyugszik abba. 

25.  Hamis tanúzás.  Hamis tanúzásra felhívás.

A hamis tanúzás és a hamis tanúzásra felhívás a  Btk. XV. fejezete “Az államigazgatás, az igazságszolgáltatás és a közélet tisztasága”, ezen belül is a VI. cím “Az igazságszolgáltatás elleni bűncselekmények” körében nyert elhelyezést.

1) Hamis tanúzás

238. § (1) A tanú, aki bíróság vagy más hatóság előtt az ügy lényeges körülményére valótlan vallomást tesz, vagy a valót elhallgatja, hamis tanúzást követ el.
(2) A hamis tanúzásra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni arra, aki
a) mint szakértő hamis szakvéleményt vagy mint szaktanácsadó hamis felvilágosítást ad,
b) mint tolmács vagy fordító hamisan fordít,
c) a 233. § (1) bekezdésének b) pontja esetén kívül büntető- vagy polgári ügyben hamis okiratot vagy hamis tárgyi bizonyítási eszközt szolgáltat.
(3) A (2) bekezdés c) pontja alapján nem büntethető a büntetőügy terheltje.
(4) A büntetőügyben elkövetett hamis tanúzás büntetése bűntett miatt öt évig terjedő szabadságvesztés. Ha a hamis tanúzás olyan bűncselekményre vonatkozik, amely miatt életfogytig tartó szabadságvesztés is kiszabható, a büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés.
(5) A polgári ügyben elkövetett hamis tanúzás büntetése bűntett miatt három évig, ha pedig az ügy tárgya különösen nagy vagyoni érték vagy különösen jelentős egyéb érdek, öt évig terjedő szabadságvesztés.
(6) Aki a hamis tanúzást gondatlanságból követi el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
239. § Aki a hamis tanúzást fegyelmi, szabálysértési, választottbírósági avagy egyéb hatósági eljárásban követi el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
240. § Hamis tanúzás miatt mindaddig, amíg az az ügy, amelyben a hamis tanúzást elkövették (alapügy) nem fejeződik be, büntetőeljárás csak az alapügyben eljáró hatóság feljelentése alapján indítható. Az ilyen feljelentés esetét kivéve a hamis tanúzás elévülése az alapügy befejezésének napján kezdődik.
241. § (1) Nem büntethető hamis tanúzásért
a) aki a valóság feltárása esetén önmagát vagy hozzátartozóját bűncselekmény elkövetésével vádolná,
b) aki a vallomástételt egyéb okból megtagadhatja, de erre kihallgatása előtt nem figyelmeztették, vagy akinek a kihallgatása a törvénynél fogva kizárt.
(2) A büntetés korlátlanul enyhíthető, különös méltánylást érdemlő esetben mellőzhető is azzal szemben, aki az alapügy jogerős befejezése előtt az eljáró hatóságnak az általa szolgáltatott bizonyítási eszköz hamis voltát bejelenti.

1) A bűncselekmény jogi tárgya az igazságszolgáltatás tisztasága, az igazságos ítélethozatal.

2) A bűncselekmény elkövetési magatartása a valótalan vallomástétel vagy a való elhallgatása.
A 238. § (2) bekezdése a fent idézett rendelkezés alkalmazását rendeli az alábbi magatartásokra is:
-	hamis szakvélemény adása
-	hamis szaktanácsadói felvilágosítás adása
-	hamis tolmácsolás
-	hamis fordítás
-	hamis okirat vagy hamis tárgyi bizonyítási eszköz szolgáltatása.

A vallomás jogilag szabályozott eljárási cselekmény. Mivel a terhelt vallomása kiesik a hamis tanúzás köréből, gyakorlatilag csak a tanúként kihallgatott személy vallomástételével valósulhat meg a bűncselekmény.

A vallomás elhallgatása körében az elhallgatás passzív magatartás, azonban szorosan kapcsolódik egy aktív magatartáshoz, a tanúvallomáshoz, csak ennek kertében valósulhat meg, önmagában nem állhat meg.
A bűncselekmény elhallgatás útján történő megvalósítása feltételezi azt, hogy az elkövető tesz tanúvallomást.

A hamis tanúzás törvényi tényállása a valóság feltárásának elő nem segítését csak abban az esetben értékeli, ha az az eljáró szervek megtévesztésében nyilvánul meg.
Nem minősíthető hamis tanúzásnak az elhallgatás olyan módon, amely nem jár együtt az eljáró szerv megtévesztésével. Így pl. ha a tanú nem hajlandó vallomást tenni vagy egyes feltett kérdésekre válaszolni, nem téveszti meg az eljáró szervet, csak felvilágosításukat tagadhatja meg.

Hamis tanúzásként értékelhető még a hamis szakvélemény, hamis szaktanácsadói felvilágosítás adása, a hamis tolmácsolás ill. a hamis fordítás. Mindezek a tevékenységek szóban és írásban egyaránt megvalósulhatnak.

A tanúvallomásnak, a szakértői véleménynek, a szaktanácsadói felvilágosításnak, a tolmácsolásnak, a fordításnak hamisnak kell lennie.

Ebben a körben más a helyzet a tanú vonatkozásában. A tanú feladata, kötelessége az, hogy az általa észleltekről adjon számot. Nem tartozik feladatkörébe az, hogy az általa észlelteket értékelje és azokból következtetéseket vonjon le. A hamis tanúzás megállapítása azokra az esetekre korlátozódik, amikor a tanú kötelességellenesen jár el, vagyis ha a vallomása eltér az általa észleltektől. A következtetések levonása nem alkalmas a hamis tanúzás megvalósítására.

Más a helyzet a szakvélemény hamisságának kérdésénél: a szakértőnek az a feladata, hogy a rendelkezésére bocsátott tényekből különleges szakértelme alapján következtetéseket vonjon le, és az így kialakított véleményével segítse az eljáró hatóságot. 
Így azt a szakvéleményt is hamisnak kell tekinteni, amelynek véleményi rész nem fedi le a valóságot.

A törvényhozó felsorolja szokat az ügyeket, hatósági eljárásokat, amelyekben elkövetett hamis vallomások hamis tanúzásként értékelhetők.
Az ügyek milyensége egyébként a büntetés mértékét is befolyásolhatja: a büntető ügyben elkövetett hamis tanúzás általában súlyosabban büntethető, mint a polgári ügyben elkövetett; a polgári ügyben elkövetett hamis tanúzás súlyosabban büntetendő, mint a fegyelmi, szabálysértési vagy egyéb hatósági eljárásban elkövetett.

Büntető ügynek tekintendő az az ügy, amelyben büntető bíróság jár el.
Polgári ügynek tekinthetjük a polgári bíróság előtt folyó ügyet.
Hatályos jogunk szerint csak az “ügy lényeges körülményére” tett hamis vallomás, illetőleg ilyen körülmény elhallgatása minősíthető hamis tanúzásnak.
Lényeges minden olyan körülmény, amely akár a cselekmény vagy az alany minősítése, akár az alkalmazható joghátrány vagy intézkedés kiválasztása vagy mértéke szempontjából a bírói meggyőződés kialakítására befolyással bírhat.

A törvényi tényállás értékeli az elkövetés helyét is; eszerint ezt a bűncselekményt a “bíróság vagy más hatóság előtt” lehet elkövetni.

A bűncselekmény stádiumai kérdésében a hamis tanúzás a hamis vallomás, hamis szakvélemény, hamis felvilágosítás, hamis tolmácsolás, hamis fordítás előterjesztésével befejeződik, semmilyen további következmény beállására nincs szükség.
A kísérlet elvileg lehetséges ugyan, gyakorlatilag azonban elhanyagolható.
A vallomás megkezdését, a szakvélemény, szaktanácsadói felvilágosítás előterjesztését megelőző minden cselekmény csak előkészület és mint ilyen nem büntethető.

3) A bűncselekmény alanya csak olyan személy lehet, akit tanúként ki lehet hallgatni, ill. akit szakértőként, tolmácsként, fordítóként igénybe vesznek.
A társtettesi minősítés fogalmilag kizárt; közvetett tettesként kell viszont felelősségre vonni azt a személyt, aki büntetőjogi felelősségre nem vonható, tanúként viszont kihallgatható személyt hamis vallomás tételére vesz rá.
A felbujtás megállapításának feltétele az, hogy a hamis tanúzás elkövetése megtörténjék, ennek hiányában csak a hamis tanúzásra felhívás vétsége kerülhet megállapításra.

4) Az alanyi elemek vonatkozásában a szándékos elkövetés megállapítására akkor kerülhet sor, ha az elkövető tud arról, hogy:
-	bíróság vagy más hatóság 
-	tanúként (szakértőként stb.) hallgatja ki,
-	és vallomása nem fele meg a valóságnak.

A tanú akaratlanul is eltérhet a valóságtól észlelési, emlékezési és nyelvi hiányosságok miatt. A szándékos elkövetéshez megkívánt bármelyik feltétel hiánya esetében kerülhet sor a gondatlan hamis tanúzás megállapítására, amelyet a törvényhozó büntetni rendel. A gondatlanság azonban soha nem az észlelésnél, hanem mindig a tanúvallomás megtételénél forog fenn.

5) A halmazati büntetés körében ha valaki ugyanabban az ügyben több alkalommal tesz hamis vallomást, folytatólagosan elkövettet bűncselekmény valósul meg.
A hamis váddal alaki halmazatban állhat a hamis tanúzás. A halmazat azonban csak látszólagos, a jogtárgy azonosságára tekintettel mellőzhető a halmazati büntetés.

6) Büntethetőséget kizáró ill. csökkentő körülményeket szabályoz a törvény 241. §-a:
241. § (1) Nem büntethető hamis tanúzásért
a) aki a valóság feltárása esetén önmagát vagy hozzátartozóját bűncselekmény elkövetésével vádolná,
b) aki a vallomástételt egyéb okból megtagadhatja, de erre kihallgatása előtt nem figyelmeztették, vagy akinek a kihallgatása a törvénynél fogva kizárt.
(2) A büntetés korlátlanul enyhíthető, különös méltánylást érdemlő esetben mellőzhető is azzal szemben, aki az alapügy jogerős befejezése előtt az eljáró hatóságnak az általa szolgáltatott bizonyítási eszköz hamis voltát bejelenti.

Az a) pontban foglalt rendelkezés irányadó azokban az esetekben, amikor sem a kihallgatott tanú sem a hozzátartozója ellen a szóban forgó bűncselekmény miatt még nem folyik eljárás.

A b) pontban adott rendelkezés azokra az esetekre vonatkozik, amikor a tanú hozzátartozója ellen folyik az eljárás; a tanú hozzátartozói minőségére tekintettel mentesül a vallomástétel alól.

Abban az esetben viszont, ha a hozzátartozó nem él a törvényben biztosított mentességi jogával, hanem vállalkozik a tanúvallomásra, már köteles az igazat vallani. Ilyen esetben már nem hivatkozhat az a) pont ama rendelkezésére, hogy a való megmondásával a hozzátartozóját bűncselekmény elkövetésével vádolta volna.

2) A hamis tanúzásra felhívás

242. § Aki mást büntető vagy polgári ügyben hamis tanúzásra rábírni törekszik, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel,
aki pedig ezt fegyelmi, szabálysértési, választottbírósági, avagy egyéb hatóság előtt folyamatban levő ügyben követi el, egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény jogi tárgya megegyezik a hamis tanúzáséval; a különbség csak a jogtárgy közelebbi ill. távolabbi veszélyeztetésében van.

A hamis tanúzásra felhívás törvényi tényállása  sui generis bűncselekményt fogalmaz meg. Lényegében az eredménytelen felbujtást nyilvánítja a törvényi tényállásban büntetendővé a törvényhozó.

2) A bűncselekmény elkövetési magatartása a hamis tanúzásra “rábírni törekvés”.
Törekvésen a cselekvő személy valamilyen cél elérése érdekében kifejtett tevékenységét értjük.

Az elkövető “mást” törekszik rábírni, a bűncselekmény akkor válik befejezetté, amint az elkövető törekvése eljut a címzettig.
A “más” csak egyedileg meghatározott személy lehet, olyan személyt, akit tanúként hallgatnak vagy hallgattak ki.

A fegyelmi, szabálysértési ügynek folyamatban kell lennie ahhoz,   hogy a bűncselekmény megvalósulhasson.
Más a helyzet viszont a büntető és a polgári ügyek vonatkozásában. Ezeknél a bűncselekmény olyan személyekkel kapcsolatban követhető el,  akiknek tanúkénti kihallgatására sor kerülhet, függetlenül attól, hogy az alapügy már folyamatban van-e vagy nincs.

A hamis tanúzásra felhívás megvalósulhat a hamis szakvéleményre, hamis tolmácsolásra, hamis fordításra stb. adására irányuló törekvéssel.

3) A bűncselekmény alanya bárki lehet, kivéve azokat a hivatalos személyeket, akik törvényellenes eszköz alkalmazásával törekszenek mást hamis tanúzásra rábírni.

4) A bűnösség kérdésében a hamis tanúzásra felhívás lényegében megegyezik a hamis tanúzással. Az elkövetőnek tisztában kell lennie azzal is, hogy az általa befolyásolni kívánt személyt tanúként, szakértőként vagy tolmácsként, fordítóként kívánják igénybe venni.

A bűncselekmény célzatos – csak egyenes szándékkal követhető el -, az elkövető célja az, hogy meghatározott személy hamis tanúzást kövessen el.

5) A hamis tanúzásra felhívás eltérése a hamis tanúzástól leginkább abban fogalmazható meg, hogy a felbujtás járulékos jellegéből következően a hamis tanúzás csak abban az esetben valósul meg, ha a rávenni kívánt személy a bűncselekmény véghezvitelét  legalább megkezdi. Ha ez nem következik be, akkor kerülhet sor a hamis tanúzásra felhívás megállapítására.

A hamis tanúzásra felhívás tehát kétféleképpen valósulhat meg:
•	lehetséges, hogy a befolyásolni kívánt személy azonnal visszautasítja az elkövető rábírási törekvését,
•	de lehetséges az is, hogy hajlandónak mutatkozik a felkérésnek eleget tenni, de a hamis tanúzás valamilyen oknál fogva elmarad.

26.	
Bűnpártolás és az orgazdaság

A bűnpártolás a Btk. Btk. XV. fejezete “Az államigazgatás, az igazságszolgáltatás és a közélet tisztasága”, ezen belül is a VI. cím “Az igazságszolgáltatás elleni bűncselekmények” körében nyert elhelyezést;
Az orgazdaságot a Btk. XVIII. fejezetében “A vagyon elleni bűncselekmények” körében szabályozza.

1) Bűnpártolás

244. § (1) Aki anélkül, hogy a bűncselekmény elkövetőjével az elkövetés előtt megegyezett volna
a) segítséget nyújt ahhoz, hogy az elkövető a hatóság üldözése elől meneküljön,
b) a büntetőeljárás sikerét meghiúsítani törekszik,
c) közreműködik a bűncselekményből származó előny biztosításában,
vétséget követ el és egy évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő, aki a bűnpártolást haszonszerzés végett követi el.
(3) A büntetés bűntett miatt öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűnpártolást
a) az alkotmányos rend erőszakos megváltoztatásával, az alkotmányos rend elleni szervezkedéssel, lázadással, rombolással, hazaárulással, hűtlenséggel, az ellenség támogatásával, kémkedéssel, emberöléssel [166. § (1)-(2) bek.], emberrablással, terrorcselekménnyel, légi jármű hatalomba kerítésével vagy életfogytig tartó szabadságvesztéssel is büntethető katonai bűncselekménnyel kapcsolatban követik el,
b) hivatalos személy eljárása során követi el.
(4) A (2) bekezdést és a (3) bekezdés b) pontját kivéve nem büntethető, aki az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott bűnpártolást hozzátartozója érdekében követi el.

1) A bűncselekmény jogi tárgya az igazságszolgáltatás rendje. 

2 )Az elkövetési magatartás 3 változatát szabályozza a törvény:
a)	A “hatóság üldözése előli menekülés elősegítése” minden olyan magatartás, amely közvetlenül és kifejezetten az elkövető kézrekerítésének a megakadályozására korlátozódik.
A bűnpártoló által segített “elkövető” az alapbűncselekménynek akár tettese, akár részese lehet, feltéve, hogy a segítségnyújtás idején fennáll vele szemben a büntetőeljárás folytatásának a lehetősége.

b) Az eljárás sikerének meghiúsítására törekvés szinte mindig a való tények megállapításának a megakadályozása; ilyen lehet pl. a bűncselekmény eszközének vagy elkövetési tárgyának az elrejtése, ha az nem vagyoni bűncselekményből származik
    Az elkövető társ személyének a puszta fel nem fedése nem bűnpártolás. Az alapcselekmény anyagi büntetőjogi értelemben vett elkövetőinek összebeszélése olyan valótlan vallomások kialakítására, melyből a büntetőeljárás sikerének meghiúsítását remélik, a védekezési szabadság keretei között van és nem büntethető.
     Ebbe a körbe sorolható az eljárás megindításának vagy folytatásának a megakadályozása. (pl. feljelentés meggátolása stb.)

c)	A “bűncselekményből származó előny biztosításában való közreműködés” kapcsán jellemző, hogy a bűncselekményből származó előny az alapcselekmény folytán az alapcselekmény elkövetőjének helyzetében létrejött kedvező változás, így ennek a magatartásnak a fogalmába az alapbűncselekmény eredményeként létrehozott helyzet fenntartása is beletartozik.

3) A bűnpártolásnak a 244. § (1) bekezdés a) és c) pontjában meghatározott változata -  amikor az elkövető segítséget nyújt ahhoz, hogy az elkövető a hatóság üldözése elől meneküljön, ill. közreműködik a bűncselekményből származó előny biztosításában - csak szándékosan;
a b) pontban meghatározott változat - vagyis amikor az elkövető a büntetőeljárás sikerét meghiúsítani törekszik - a célzatosság folytán csak egyenes szándékkal követhető el.

4) Elkövető bárki lehet, de  tettes nem lehet annak a bűncselekménynek az elkövetője, amellyel kapcsolatban a bűnpártolás megvalósul. 
Az alapbűncselekmény elkövetőjének vádlott-társa lehet bűnpártoló olyan cselekményt illetően, amelynek elkövetésében nem vett részt.

5) Kísérlet – ha fogalmilag nem is kizárt – a gyakorlatban nem fordul elő. Elvileg a bűnpártolás kísérletének minősül, ha a bűnpártolót a bizonyíték tervezett megsemmisítése közben tettenérik és így meghiúsítják a terv végrehajtását. 

6) Az ugyanazon ügyben egyazon személy javára elkövetett (1) bekezdésének több rendelkezésébe ütköző bűnpártolás egység. 
Az (1) bekezdés a) pontjába ütköző bűnpártolás (amikor a tettes segítséget nyújt ahhoz, hogy az elkövető a hatóság üldözése elől meneküljön) ha több személy javára követik el, homogén anyagi bűnhalmazat akkor is, ha valamennyi pártolt egyazon bűncselekmény elkövetője.

Az (1) bekezdés b) pontjába ütköző magatartás (amikor az elkövető a büntetőeljárás sikerét meghiúsítani törekszik) akkor is egység, ha több bűncselekményt illetően ugyan, de egy büntetőeljárás sikerének meghiúsítására irányul. 
Ugyanakkor ugyanazon személy javára több büntetőeljárás meghiúsítására irányuló törekvés homogén bűnhalmazat.

Az (1) bekezdés c) pontjába ütköző magatartás (amikor az elkövető közreműködik a bűncselekményből származó előny biztosításában) az alapcselekmények számától függetlenül egység.

7) A törvény által a hozzátartozó javára biztosított büntethetőséget kizáró ok csak az ún. személyi bűnpártolás (244. § (1) bekezdés b) pont) esetére és csak akkor áll fenn, ha a cselekményt nem haszonszerzés végett követte el.

8) A bűnpártolást haszonszerzés végett követik el, ha az a haszon, amely végett a bűnpártoló a cselekményt elköveti, vagyoni és a bűnpártolónak vagy harmadik személynek a haszna, a bűnpártolásnak mintegy a díja.

2) Az orgazdaság

326. § (1) Aki lopásból, sikkasztásból, csalásból, hűtlen kezelésből, rablásból, kifosztásból, zsarolásból, jogtalan elsajátításból, vagy orgazdaságból származó dolgot vagyoni haszon végett megszerez, elrejt vagy elidegenítésében közreműködik, orgazdaságot követ el.
(2) A büntetés vétség miatt két évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha az orgazdaságot
a) kisebb értékre,
b) a szabálysértési értékre üzletszerűen
követik el.
(3) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha az orgazdaságot nagyobb értékre vagy kulturális javak körébe tartozó tárgyra követik el.
(4) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha az orgazdaságot
a) jelentős értékre,
b) nagyobb értékre üzletszerűen
követik el.
(5) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha az orgazdaságot
a) különösen nagy értékre,
b) jelentős értékre üzletszerűen
követik el.
(6) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha az orgazdaságot
a) különösen jelentős értékre,
b) különösen nagy értékre üzletszerűen,
c) bűnszervezet tagjaként követik el.

1) Az orgazdaság jogi tárgya elsődlegesen a  tulajdon sérthetetlensége, de az orgazdaság a bűnkapcsolat egyik formája is, amelynek megvalósulása során az elkövető utólag kerül kapcsolatba a vagyon elleni alapbűncselekmény elkövetőjével.

Az orgazdaság elkövetési tárgya a kilenc tettesi alapcselekményből származó idegen ingó dolog. Az orgazdaság alapjául szolgáló vagyon elleni bűncselekményeket a Btk. taxatíve felsorolja; ezek a:
•	lopás
•	sikkasztás
•	csalás
•	a hűtlen kezelés
•	rablás
•	kifosztás
•	zsarolás
•	jogtalan elsajátítás
•	orgazdaság.

Az orgazdaság kizárólag a felsorolt alapcselekményekből származó dologra követhető el. 
Az alapcselekményből származó dolgon nem csak azt kell érteni, amelyre nézve a cselekményt elkövették, hanem minden olyan dolgot, amely az alapcselekmény elkövetéséből közvetlenül vagy közvetve származik. Így pl. ebbe a körbe tartozik az alapcselekmény elkövetése után feldolgozott, átalakított dolog, valamint az elidegenített dolog ellenértéke is)

Az orgazdaság járulékos bűncselekmény annyiban, amennyiben feltételezi az előbb felsorolt alapcselekmények valamelyikét, de az orgazdaság megállapításának nem feltétele az alapcselekmény elkövetőjének büntethetősége.

Az elkövetési tárgynak az elkövető szempontjából idegennek kell lennie; ebből következően nem valósíthatja meg az orgazdaságot, aki felismerve a saját dolgát, azt a tolvajtól megvásárolja.

2) Az orgazdaság elkövetési magatartása: a megszerzés, az elrejtés és az elidegenítésben közreműködés.
A megszerzés a dolog ingyenes vagy ellenszolgáltatás fejében történő birtokba vételét jelenti.
Az alapcselekmény befejezése  időben meg kell hogy előzze a megszerzést. Ha ugyanis az alapcselekmény befejezése és a megszerzés egybeesik, nem orgazdaság, hanem az alapcselekményben való elkövetői magatartás valósul meg.

Az elrejtés a dolog birtoklásának leplezése, mindenekelőtt a tulajdonos és a hatóság elől.

Az elidegenítésben közreműködés arra irányul, hogy a dolog a jelenlegi birtokosától más rendelkezése alá kerüljön.(ilyen lehet pl. a dolog eladásának közvetítése, vevő felkutatása stb.)

 Az orgazdaság eredményt nem tartalmazó immateriális bűncselekmény, amelyet értékre követnek el. A minősítés szempontjából a megszerzett stb. dolog értéke az irányadó, nem pedig az orgazda tényleges haszna.
Az érték nagysága alapján különbözteti meg a jogalkotó az orgazdaság szabálysértési, vétségi és bűntetti alakzatait.

3) Az orgazdaság szándékos és célzatos bűncselekmény. 
A szándékosság megállapításához nem szükséges, hogy az elkövető pontosan tudja, hogy az alapcselekmény melyik vagyon elleni bűncselekmény volt; elegendő annak ismerete, hogy az alapcselekmény elkövetője a dolgot valamilyen vagyon elleni tiltott cselekménnyel szerezte.

Ha az elkövető nem tudta, hanem csak gyaníthatta, hogy a dolog a kilenc alapcselekmény valamelyikéből származik – értékre tekintet nélkül – az orgazdaság szabálysértése valósul meg.
Ha az elkövető nem tudta és nem is gyaníthatta a dolog eredetét, bűnösség hiányában őt sem szabálysértésért, sem bűncselekményért felelősségre vonni nem lehet.

Az orgazdaság célzatos cselekmény; az elékövető célja a vagyoni haszonszerzés. Az elkövető a maga és más anyagi haszna érdekében is cselekedhet, kivéve az alapcselekmény elkövetőjét; ez utóbb esetben ugyanis a bűncselekmény bűnpártolásnak minősül.

4) Az orgazdaság alanya tettesként bárki lehet, kivéve a dolog tulajdonosát és az alapcselekmény elkövetőjét. Akik ugyanarra a dologra nézve az elkövetési magatartást szándék – és akarategységben megvalósítják: társtettesek.

5) Az orgazdaság alaki bűncselekmény, mely az elkövetési magatartás tanúsításával befejeződik.
Az orgazdaság kísérlete elvileg lehetséges, de gyakorlati jelentősége nincs.

6) A tárgyi bűnpártolás és az orgazdaság között két alapvető különbség van: az alapcselekmények köre és a haszonszerzési célzat.
Az orgazdaság kizárólag a 9 tettesi alapcselekménnyel összefüggésben követhető el; a tárgyi bűnpártolás bármely bűncselekménnyel összefüggésben állhat.
A tárgyi bűnpártolás alapesetének nem tényállási eleme a haszonszerzési célzat, az orgazdaságot viszont ez a cél is jellemzi.
A haszonszerzési végett elkövetett tárgyi bűnpártolástól az orgazdaságot az különíti el, hogy az orgazdaság csak a tényállásban felsorolt 9 alapcselekményre követhető el, míg a célzatos tárgyi bűnpártolás ezek kivételével a többi bűncselekményre.

7) Az orgazdaság miatt az elkövető csak magánindítványra büntethető, ha a sértett a hozzátartozója.
A tevékeny megbánás az orgazdaság körében is lehetővé teszi a büntetés korlátlan enyhítését, és – különös méltánylást érdemlő esetben – annak mellőzését.

8) Az orgazdaság minősítési rendszerét alapvetően az elkövetési érték nagysága határozza meg.
További minősítő körülmény az üzletszerű és a kulturális javak körébe tartozó tárgyra történő elkövetés.
137.§ 9. üzletszerűen követi el a bűncselekményt, aki ugyanolyan vagy hasonló jellegű bűncselekmények elkövetése révén rendszeres haszonszerzésre törekszik,

Az értékek nagyságát a Btk. az értelmező rendelkezések körében határozza meg:

138/A. § E törvény alkalmazásában az érték, a kár, a vagyoni hátrány, a mérték összege, illetőleg az adó-, a járulék, a magánnyugdíjpénztári tagdíj bevétel csökkenésének összege
a) kisebb, ha tízezer forintot meghalad, de kétszázezer forintot nem halad meg,
b) nagyobb, ha kétszázezer forintot meghalad, de kétmillió forintot nem halad meg,
c) jelentős, ha kétmillió forintot meghalad, de ötvenmillió forintot nem halad meg,
d) különösen nagy, ha ötvenmillió forintot meghalad, de ötszázmillió forintot nem halad meg,
e) különösen jelentős, ha ötszázmillió forintot meghalad.
27.	
A vesztegetés.  A vesztegetés aktív és passzív oldala.  A nemzetközi közélet tisztasága elleni bűncselekmények.   Befolyással üzérkedés  

A vesztegetés és a befolyással üzérkedés a Btk. XV. fejezete “Az államigazgatás, az igazságszolgáltatás és a közélet tisztasága elleni  bűncselekmények”, ezen belül a VII. Cím “A közélet tisztasága elleni bűncselekmények” körében nyert elhelyezést.

1)	A vesztegetés. A vesztegetés aktív és passzív oldala

A passzív és aktív vesztegetés esetei közötti megkülönböztetés alapja az, hogy hivatalos személy-e az vagy más dolgozó, aki a cselekményt elköveti, ill. akinek a működésével kapcsolatban elkövetik.
 
I. A passzív vesztegetés legsúlyosabb esetét a 250.§ szabályozza:
250. § (1) Az a hivatalos személy, aki működésével kapcsolatban előnyt kér, avagy az előnyt vagy ennek ígéretét elfogadja, illetőleg az előny kérőjével vagy elfogadójával egyetért, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény tárgya a lakósságnak az államapparátusba, a hivatali szervekbe vetett bizalma, mint az apparátus szabályszerű működésének feltétele.

2)	A bűncselekmény tárgyi oldalán különböző elemeket találunk.
a)	A bűncselekmény elkövetési magatartásai a következők:
-	előny kérése
-	előnynek vagy ígéretének elfogadása
-	egyetértés az előny kérőjével vagy elfogadójával.
b)  A másik lényeges tárgyi eleme a vesztegetésnek az, hogy a fenti cselekmények a hivatalos személy működésével kapcsolatban kerülnek elkövetésre.
Nem feltétele a vesztegetés megvalósulásának az, hogy a hivatalos személy eljárása megtörténjék, sem az, hogy az eljárás során valóban részrehajló döntés szülessék; ennek veszélyét is elegendőnek tartotta a törvényhozó a bűncselekménykéni értékeléshez.

3) A bűncselekmény alanya csak hivatalos személy lehet.

4) Ami az alanyi elemeket illeti, elegendő utalni a szándékosság megállapításához szükséges tartalomra; a hivatalos személynek tisztában kell lennie azzal az összefüggéssel, ami az ő hivatali működése és a kért vagy elfogadott előny között áll fenn. Tisztában kell lennie azzal, hogy az előnyt a hivatali működésére tekintettel kapja vagy kaphatja.

5) A súlyosabban büntetendő eseteket szabályozza a  (2) és (3) bekezdés:
(2) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt
a) vezető beosztású vagy fontosabb ügyekben intézkedésre hivatott hivatalos személy,
b) más hivatalos személy fontosabb ügyben követi el.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben foglalt megkülönböztetés szerint egy évtől öt évig, illetőleg két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő az elkövető, ha az előnyért hivatali kötelességét megszegi, hatáskörét túllépi, vagy hivatali helyzetével egyébként visszaél, illetőleg ha a cselekményt bűnszövetségben vagy üzletszerűen követi el.

II. A passzív vesztegetés eddig tárgyalt eseteit hivatali vesztegetésnek is nevezhetjük; a törvény általa szabályozott másik passzív vesztegetést gazdasági vesztegetésnek szokták nevezni.

A törvényi tényállást a 251.§ a következőképpen szabályozza:
251. § (1) Állami szervnek, gazdálkodó szervezetnek, társadalmi szervezetnek vagy egyesületnek az a dolgozója, illetőleg tagja, aki működésével kapcsolatban előnyt kér, vagy a kötelességének megszegéséért előnyt vagy ennek ígéretét elfogadja, illetve az előny kérőjével vagy elfogadójával egyetért, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény tárgya a felsorolt szervek, szervezetek, egyesületek működésébe vetett lakossági bizalom.

2) A tárgyalt elemek közül az elkövetési tevékenységek mindenben megegyeznek a hivatalos személy által elkövetett elkövetési cselekményeivel.
Más a helyzet viszont abban a vonatkozásban, hogy mivel kapcsolatosak az elkövetési magatartások.
Az előny kérésénél elegendő az, hogy az elkövető “működésével kapcsolatban” kerüljön arra sor; az előny és az ígéretének elfogadása, valamint az előny kérőjével vagy elfogadójával történő egyetértés vonatkozásában viszont a kötelességszegésben áll az ellenszolgáltatás. A kötelezettség tényleges megszegésének itt sem kell megtörténnie, elég ennek kilátásba helyezése, erre történő utalás.

3) A bűncselekmény alanya állami szervnek, gazdálkodó szervezetnek, társadalmi szervezetnek vagy egyesületnek a dolgozója lehet.

4) A gazdasági vesztegetés minősített esetét a 251. § (2) bekezdése tartalmazza:
(2) Ha az elkövető az előnyért a kötelességét megszegi, bűntettet követ el, és három évig, fontosabb ügyben történt kötelességszegés esetén, illetőleg ha a cselekményt bűnszövetségben vagy üzletszerűen követi el, egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

III.  A gazdasági vesztegetésnek egy súlyosabb alakzatát elkülönítetten szabályozza a törvényhozó a 252. § (1) bekezdésében:
252. § (1) Állami szervnek, gazdálkodó szervezetnek, társadalmi szervezetnek vagy egyesületnek az az önálló intézkedésre jogosult dolgozója, illetve tagja, aki működésével kapcsolatban előnyt kér, avagy az előnyt vagy ennek ígéretét elfogadja, illetve az előny kérőjével vagy elfogadójával egyetért, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

A passzív vesztegetésnek az a súlyosabban büntetendő esete mindössze 2 vonatkozásban tér el az előzőekben tárgyalt esetektől:
•	alanya állami szervnek, gazdálkodó szervezetnek, társadalmi szervezetnek vagy egyesületnek “önálló intézkedésre jogosult dolgozója, illetve tagja” lehet;
•	mindhárom elkövetési cselekményt az elkövető “működésével kapcsolatban” valósítja meg.

Az önálló intézkedésre jogosult dolgozó által megvalósított bűncselekménynek is szabályoz a törvény egy minősített esetét a 252. § (2) bekezdésben:
(2) Ha az elkövető az előnyért a kötelességét megszegi, egy évtől öt évig, fontosabb ügyben történt kötelességszegés esetén, illetőleg ha a cselekményt bűnszövetségben vagy üzletszerűen követi el, két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

IV. A vesztegetés alapkonstrukciójából következik, hogy megvalósulásához 2 személy szükséges: az egyik, akit megvesztegetnek, a másik, aki veszteget  ezt az esetet nevezzük aktív vesztegetésnek.

Az aktív vesztegetésen belül is különbséget tehetünk a hivatali és a gazdasági vesztegetés között. A 253. § (1) bekezdése szerint:
253. § (1) Aki hivatalos személynek, vagy reá tekintettel másnak olyan előnyt ad vagy ígér, amely a hivatalos személyt működésében a közérdek kárára befolyásolhatja, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény tárgya – a passzív hivatali vesztegetéssel megegyezően – a hivatali apparátusba vetett bizalom.

2) Az elkövetési tevékenység az előny adása vagy ígérése. Az előnnyel kapcsolatban két további körülményt is értékel a törvényhozó:
a)az előnyt hivatalos személynek, vagy reá tekintettel másnak kell adni vagy ígérni. A “másnak” történő adásnál vagy ígéretnél lényeges, hogy az elkövető elképzelése szerint az előny eljut a hivatalos személyhez;
b)az elkövetőnek alkalmasnak kell lenni arra, hogy a hivatalos személyt működésében a közérdek kárára befolyásolja.

3) A bűncselekmény alanya bárki lehet.

4) A bűncselekmény csak szándékosan követhető el. Az elkövetőnek az alábbi körülményekkel kell tisztában lennie:
-	az előny lényegével,
-	azzal, hogy az előnyt hivatalos személy kapja, közvetlenül vagy közvetítőn keresztül;
-	azzal, hogy az előny befolyásolhatja a hivatalos személyt működésében; az elkövető mindezeket kívánva vagy abba belenyugodva cselekszik.

5) A 253. § (2) bekezdése egy minősítő körülményt értékel:
(2) Bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő a vesztegető, ha az előnyt azért adja vagy ígéri, hogy a hivatalos személy hivatali kötelességét megszegje, hatáskörét túllépje vagy hivatali helyzetével egyébként visszaéljen.

Az előny adásának tulajdonképpen nem az a célja, hogy a hivatalos személy kötelességét megszegje stb. hanem az, hogy a hivatalos személy az elkövetőnek megfelelő döntést hozzon. Ez a döntéshozatal kötelességszegő jellegű, vagy a hivatalos személy hatáskörének túllépésében áll, vagy helyzetével egyébként visszaélést jelent.

6) A törvényhozó a 253. § (3) bekezdésben értékel egy büntethetőséget kizáró körülményt:
(3) Nem büntethető az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekmény elkövetője, ha az előnyt a hivatalos személy kezdeményezésére azért adta vagy ígérte, mert vonakodása esetén jogtalan hátránytól tarthatott.

V. Az aktív gazdasági vesztegetés esetét szabályozza a törvény 254. §-a:
254. § (1) Aki állami szerv, gazdálkodó szervezet, társadalmi szervezet vagy egyesület dolgozójának, illetve tagjának, vagy reá tekintettel másnak azért ad, vagy ígér előnyt, hogy kötelességét megszegje, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évig terjedő szabadságvesztés, ha az előnyt állami szerv, gazdálkodó szervezet, társadalmi szervezet, vagy egyesület önálló intézkedésre jogosult dolgozójának, illetve tagjának adják vagy ígérik.

VI. Törvényünk önálló bűncselekményként értékeli a közélet tisztaságának a tömegtájékoztatásai eszközök útján történő megsértését  a 255. § -ban:

255. § Aki azért kér vagy fogad el előnyt, hogy a sajtóban vagy egyéb tömegtájékoztatási eszköz útján, valamit közzétegyen vagy elhallgasson, bűntettet követ el és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

2) Befolyással üzérkedés

256. § (1) Aki arra hivatkozással, hogy hivatalos személyt befolyásol, a maga vagy más részére előnyt kér vagy elfogad, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha az elkövető
a) azt állítja, vagy azt a látszatot kelti, hogy hivatalos személyt megveszteget,
b) hivatalos személynek adja ki magát,
c) a bűncselekményt üzletszerűen követi el.
(3) Aki az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekményt állami szerv, gazdálkodó szervezet, társadalmi szervezet vagy egyesület dolgozójával, illetve tagjával kapcsolatban követi el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, üzletszerű elkövetés esetén bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1) A jogi tárgy a közélet tisztasága.

2) Az elkövetési magatartás: előny kérése vagy elfogadása.
Az elkövetés módja: arra való hivatkozás, hogy hivatalos személyt befolyásol.

A befolyásol azt jelenti, hogy eléri: a befolyásolt eljárása során nem csak az ügy releváns körülményeit veszi majd figyelembe, hanem olyan motívumokat is hagy érvényesülni, amelyekre egyébként nem kellene vagy egyenesen tilos lenne tekintettel lennie.

A hivatkozásnak nem kell kifejezettnek lennie, de az követelmény, hogy félreérthetetlen legyen.

Az esetleges “más”, akinek a részére az előnyt a befolyással üzérkedő kéri, nem lehet az ügyben eljáró hivatalos személy; ha ugyanis az előnyt maradéktalanul valóban az ő részére kéri, úgy vesztegetés állapítandó meg.

3) A befolyással üzérkedés szándékos, de nem célzatos bűncselekmény.

4) A bűncselekmény tettese bárki lehet, kivéve azt a személyt, aki állása vagy beosztása folytán gyakorolhatna befolyást a kérdéses ügy intézésére; annak részéről ugyanis az előny kérése vagy elfogadása (passzív) vesztegetés.
A bűnsegédi bűnrészesség gyakori formája az ún. “felhajtói” tevékenység – azaz a befolyással üzérkedő részére “ügyfelek” szerzése, rábeszélése az előny adására.

5) Miután a bűncselekmény az előny kérésével vagy elfogadásával befejezett, a kísérlet gyakorlatilag kizárt.

6) Több ügyben ugyanazon befolyás érvényesítéséért akár azonos, akár különböző személyektől előny kérése (elfogadása) valódi homogén bűnhalmazat.

7) A hivatalos személy megvesztegetésének állítása kifejezett közlést feltételez.
A megvesztegetés látszatának keltése ezzel szemben célzások, utalások révén történik.

A (2) bekezdés a) pontja szerinti minősítés akkor is megállapítható, ha a befolyással üzérkedő az előnyt olyankor kéri, mikor a hivatalos személy eljárása már befejeződött.

Az üzletszerűség fogalmát a Btk. értelmező rendelkezése határozza meg:
9. üzletszerűen követi el a bűncselekményt, aki ugyanolyan vagy hasonló jellegű bűncselekmények elkövetése révén rendszeres haszonszerzésre törekszik.

3) A nemzetközi közélet tisztasága elleni bűncselekmények 

A vesztegetés nemzetközi kapcsolatban és a befolyással üzérkedés nemzetközi kapcsolatban a  Btk. XV. fejezete “Az államigazgatás, az igazságszolgáltatás és a közélet tisztasága elleni  bűncselekmények”, ezen belül a VIII. Cím “A nemzetközi közélet tisztasága elleni bűncselekmények” körében nyert elhelyezést.
( Ez a fejezet 1999. március 1-től hatályos, az 1998. évi LXXXVII. törvény iktatta be. )

A nemzetközi közélet tisztasága elleni bűncselekmények lényegében megegyeznek az ezzel kapcsolatos, a magyar Btk.- ban fogalt – vesztegetésre és a befolyással üzérkedésre vonatkozó rendelkezéssel.

A 258/F. §-ának rendelkezései definiálják – az értelmező rendelkezések körében – a külföldi hivatalos személy fogalmát. Eszerint ilyennek tekinthetők:
•	mindazok, akik a külföldi államban közhatalmi, jogalkotási, igazságszolgáltatási vagy közigazgatási feladatokkal felruházott személyek;
•	a külföldi államban közhatalmi, államigazgatási feladatokkal megbízott szervnél azok, akik közhatalmi és államigazgatási feladatokat látnak el;
•	a nemzetközi szerződéssel létrehozott szervezetnél szolgálatot teljesítő azok a személyek, akik tevékenysége a szervezet rendeltetésszerű működéséhez hozzátartozik;
•	a nemzetközi szerződéssel létrehozott nemzetközi szervezet közgyűlésébe, testületébe választott személy;
•	a Magyar Köztársaság területén működő nemzetközi bíróságnál szolgálatot teljesítő személy, akinek működése összefügg a szerv rendeltetésszerű tevékenységével.

A részletes szabályok egyébként mindenben megfelelnek a vesztegetésre és a befolyással üzérkedésre vonatkozó rendelkezéseknek.

Vesztegetés nemzetközi kapcsolatban

258/B. § (1) Aki külföldi hivatalos személynek vagy reá tekintettel másnak olyan előnyt ad vagy ígér, amely a külföldi hivatalos személyt a működésében a közérdek kárára befolyásolhatja, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Minősített eset: Bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő a vesztegető, ha az előnyt azért adja vagy ígéri, hogy a külföldi hivatalos személy a hivatali kötelességét megszegje, a hatáskörét túllépje vagy a hivatali helyzetével egyébként visszaéljen.

Büntethetőséget megszüntető ok: Nem büntethető az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekmény elkövetője, ha az előnyt a külföldi hivatalos személy kezdeményezésére azért adta vagy ígérte, mert vonakodása esetén jogtalan hátránytól tarthatott.

258/C. § (1) Aki külföldi gazdálkodó szervezet dolgozójának, illetve tagjának, vagy reá tekintettel másnak azért ad vagy ígér előnyt, hogy a kötelességét megszegje, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
Minősített eset: A büntetés két évig terjedő szabadságvesztés, ha az előnyt külföldi gazdálkodó szervezet önálló intézkedésre jogosult dolgozójának, illetve tagjának adják vagy ígérik.

258/D. § (1) Az a külföldi hivatalos személy, aki a működésével kapcsolatban előnyt kér, avagy az előnyt vagy ennek ígéretét elfogadja, illetőleg az előny kérőjével vagy elfogadójával egyetért, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Minősített eset: Egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő az elkövető, ha az előnyért a hivatali kötelességét megszegi, a hatáskörét túllépi, vagy a hivatali helyzetével egyébként visszaél, illetőleg ha a cselekményt bűnszövetségben vagy üzletszerűen követi el.

Befolyással üzérkedés nemzetközi kapcsolatban

258/E. § Aki arra hivatkozással, hogy külföldi hivatalos személyt befolyásol, a maga vagy más részére előnyt kér vagy elfogad, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

28.	Közveszélyokozás. Közérdekű üzem működésének megzavarása.         Rongálás

A közveszélyokozás és a közérdekű üzem működésének a megzavarása a Btk. XVI. fejezete, “A közrend elleni bűncselekmények ”,azon belül “A közbiztonság elleni bűncselekmények” körében nyert elhelyezést; a rongálás a Btk. XVIII. fejezete, a vagyon elleni bűncselekmények körében van szabályozva. 

1)	A közveszélyokozás

259. § (1) Aki árvíz okozásával, robbanó, sugárzó avagy más anyag, energia vagy tűz pusztító hatásának kiváltásával közveszélyt, idéz elő, vagy a közveszély elhárítását, avagy következményeinek enyhítését akadályozza, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt
a) bűnszövetségben,
b) különösen nagy, vagy ezt meghaladó vagyoni hátrányt okozva
követik el.
(3) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő, vagy életfogytig tartó szabadságvesztés, ha a közveszélyokozás egy vagy több ember halálát idézi elő.
(4) Aki a közveszélyokozást gondatlanságból követi el, vétség miatt három évig, különösen nagy, vagy ezt meghaladó vagyoni hátrány esetén öt évig, egy vagy több ember halála esetén két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(5) Aki közveszélyokozásra irányuló előkészületet követ el, bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(6) Korlátlanul enyhíthető annak a büntetése, aki a közveszélyt, mielőtt abból káros következmény származott volna, önként megszünteti.

1) A jogi tárgy a közbiztonság, közelebbről pedig a személy – és vagyonbiztonság.

2) Közveszély – mint eredmény – olyan állapot, amelyben már kibontakozóban lévő természeti folyamatok következtében több egyedileg meghatározatlan személy vagy személyek nagyobb létszámú csoportja és/vagy dolgok meg nem határozott, de nagy értékű köre van pusztulás reális lehetőségének kitéve.

A közveszély elhárítása az a tevékenység, amely a pusztító hatású természeti folyamat emberi ellenőrzés alá vonására irányul (pl. tűz eloltása), következményeinek enyhítése pedig az, amely magát a természeti folyamatot ugyan egészben nem érinti, de a pusztító hatásnak kitett egyes személyekkel vagy dolgokkal szemben e hatás érvényesülését kizárhatja vagy korlátozhatja (pl. mentés). Ez utóbbi még a tulajdonképpeni veszély megszűnte után is szükséges lehet. (pl. az árvíz sújtotta terület fertőtlenítése)

Az elkövetési magatartás a közveszély előidézése, vagy a már előállott közveszély elhárításának, avagy (akár már a megszűnt közveszély) következményeinek enyhítése akadályozása.

Az elkövetés módja közveszély előidézésénél:
-	árvíz okozása;
-	robbanó – sugárzó avagy más anyag pusztító hatásának kiváltása – azaz robbanás, omlás előidézése;
-	energia vagy tűz pusztító hatásának a kiváltása; azaz olyan helyzet teremtése, melyben az energia hatásának ill. a tűz terjedésének iránya és mértéke emberileg – legalábbis átmenetileg – ellenőrizhetetlenné válik.

3) A cselekmény mind szándékos, mind gondatlanságból történő elkövetés esetén büntetendő.
A szándékosság tartalma
-	a közveszély előidézésénél annak tudata, hogy a tevékenység, ill. az abba bevont anyag stb. sajátosságai folytán árvíz, robbanás, sugárzás vagy más energia pusztító hatásának elszabadulása következik be, ennek folytán közveszély jön létre és mindennek kívánása vagy közöny iránta;
-	a közveszély elhárításánál annak tudata, hogy közveszély áll fenn, melynek elhárítása folyik és a tervezett magatartás az elhárító tevékenységet gátolja, valamint ennek kívánása vagy közönyi iránta;
-	az utolsó változatnál annak tudata, hogy közveszély van, vagy volt, hogy a pusztulás mértékének korlátozására irányuló tevékenység folyik, hogy ezt a tervezett magatartás gátolja, és ennek kívánása vagy közöny iránta.

A gondatlanság esetén elvileg hiányozhat mindannak a tudata, ami a szándékossághoz követelmény, de mind a magatartás mind a következmények lehetőségének tudatában is elképzelhető a következmények tényleges elmaradásában való könnyelmű bizakodás.

4) Elkövető bárki lehet.

5) A közveszély előidézése eredmény-bűncselekmény; a közveszély tényleges kialakulásáig – pl. amíg   a víztömeg szabaddá nem válik, a robbantás be nem következik – kísérlet. 
Az előkészület is büntetendő.

6) A közveszély előidézése, majd elhárításának, ill. a következmények enyhítésének akadályozása – egység. A rongálás és a garázdaság a közveszélyokozásba beleolvad. 

7) A közveszély káros következményeinek beállta előtti önkéntes megszüntetése az elkövető javára korlátlan enyhítést tesz lehetővé.

8) Minősítő körülmény:
-	a bűnszövetség: bűnszövetség akkor létesül, ha két vagy több személy bűncselekményeket szervezetten követ el, vagy ebben megállapodik,
-	különösen nagy vagy azt meghaladó vagyoni hátrány okozása:
d) különösen nagy, ha ötvenmillió forintot meghalad, de ötszázmillió forintot nem halad         meg,
e) különösen jelentős, ha ötszázmillió forintot meghalad.
- a halál előidézése olyan következmény, amelyet a szándékosság nem foghat át, viszont a gondatlanságnak ki kell terjednie rá.

2)	Közérdekű üzem működésének megzavarása

260. § (1) Aki közérdekű üzem működését berendezésének, vezetékének megrongálásával, vagy más módon jelentős mértékben megzavarja, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt bűnszövetségben, öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt különösen nagy, vagy ezt meghaladó vagyoni hátrányt okozva követik el.
(3) Aki a bűncselekményt gondatlanságból követi el, vétség miatt három évig, különösen nagy, vagy ezt meghaladó vagyoni hátrány okozása esetén öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) E § alkalmazásában közérdekű üzem a közmű, a közforgalmú tömegközlekedési üzem, a távközlési üzem, valamint a hadianyagot, energiát, vagy üzemi felhasználásra szánt alapanyagot termelő üzem.

1) A jogi tárgy a közbiztonság, ezen belül a lakósság közszolgáltatásokkal való ellátásának, továbbá a hadianyag, - energia és alapanyag- ellátásának a zavartalansága.
A közérdekű üzem fogalmát a (4) bekezdés határozza meg.
Ezen belül közmű az olyan termelőegység, ill. szolgáltató vállalat, amely az ipar, a mezőgazdaság vagy a lakósság víz-, gáz-, gőz, - villanyáram-, hő és egyéb energiaellátását szolgálja;
közforgalmú tömegközlekedési üzem a tömegközlekedésre alkalmas és a lakósság széles köre által igénybe vehető közlekedési eszközöket működtető üzem;
távközlési üzem a távbeszélő, a távíró, továbbá a rádió – és televíziós adások sugárzását lebonyolító üzem;
üzemi felhasználásra szánt alapanyagok az olyan nyersanyagok, amelyek a nemzetgazdaság egésze, vagy amelyek az egész iparágak szempontjából alapvető jelentőségűek.

Elkövetési tárgy lehet a közérdekű üzem berendezése vagy vezetéke.

2) Az elkövetési magatartás az üzem működésének megzavarása; ezen a technológiai folyamatba történő olyan beavatkozás értendő, amelynek következményeként az élet rendes menetében akadály keletkezik.
Az elkövetés módja lehet az üzemei berendezés vagy vezeték megrongálása (megsemmisítése), de lehet más is (pl. az indulásra kész vonat előtt a síneken való csoportosulás útján az indulás megakadályozása stb.).

A működésében bekövetkező zavar a tényállásszerű eredmény; a cselekmény akkor büntetendő, ha a zavar – mértékét tekintve – jelentős.

3) A cselekmény mind szándékos mind gondatlanságból történő elkövetés esetén büntetendő. A szándékosság tartalma annak tudata, hogy a tervezett cselekmény zavart okoz egy üzem működésében, amely üzem közérdekű, és a zavar jelentős mértékű lesz.

4) Elkövető: bárki lehet.

5) A bűncselekmény akkor válik befejezetté, amikor az előidézett működési zavar mértéke jelentőssé válik; addig – szándékos elkövetés esetén – a tett kísérlet akkor is, ha a várt zavar nem következik be.
6)  Minősítő körülmény:
-	a bűnszövetség: bűnszövetség akkor létesül, ha két vagy több személy bűncselekményeket szervezetten követ el, vagy ebben megállapodik,
-	különösen nagy vagy azt meghaladó vagyoni hátrány okozása:
d) különösen nagy, ha ötvenmillió forintot meghalad, de ötszázmillió forintot nem halad         meg,
e) különösen jelentős, ha ötszázmillió forintot meghalad.

3) Rongálás

324. § (1) Aki idegen vagyontárgy megsemmisítésével vagy megrongálásával kárt okoz, rongálást követ el.
(2) A büntetés vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha
a) a rongálás kisebb kárt okoz,
b) a szabálysértési értékhatárt meg nem haladó kárt okozó rongálást bűnszövetségben
követik el.
(3) Bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő az, aki
a) nagyobb kárt okoz,
b) kulturális javak körébe tartozó tárgyat, régészeti lelőhelyet vagy műemléket rongál meg.
(4) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a rongálás
a) jelentős kárt okoz,
b) kulturális javak körébe tartozó tárgyat, régészeti lelőhelyet vagy műemléket semmisít meg,
c) robbanóanyag vagy robbantószer felhasználásával követik el.
(5) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a rongálás különösen nagy kárt okoz.
(6) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a rongálás különösen jelentős kárt okoz.

1) A rongálás jogi tárgya  a vagyoni viszonyok fennálló rendje.
Az elkövetési tárgy az elkövető számára idegen vagyontárgy. Ez a vagyontárgy lehet ingó vagy ingatlan és értékkel kell bírnia.

A vagyontárgy idegen, ha nem az elkövetőé, hanem másé. A közös vagyon megrongálása nem bűncselekmény.
A saját dolog megsemmisítése vagy megrongálása nem bűncselekmény, de más bűncselekmény vagy szabálysértés tényállását megvalósíthatja. (A saját tulajdonban lévő műemlék megsemmisítése bűncselekmény, szándékos  megrongálása  pedig szabálysértés.)

2) A rongálás elkövetési magatartása a megrongálás ill. a megsemmisítés.

A megrongálás a dolog állagának olyan károsítását jelenti, amelynek folytán annak értéke csökken, azonban a dolog megjavítása után az eredeti rendeltetésének megfelelően használható.
A megsemmisítés a vagyontárgyak olyan mérvű és jellegű megrongálása, amelynek következtében az már nem állítható vissza az eredeti állapotába, korábbi rendeltetésének megfelelő célra már nem használható.

Az elkövetési magatartás tipikusan tevéssel valósul meg, de nem kizárt a mulasztással elkövetett rongálás.
Mulasztásért akkor felelhet az elkövető, ha a dolog megóvása tekintetében valamilyen jogi kötelezettsége áll fenn, anélkül azonban, hogy a dolog a kezelésére lenne bízva.

A rongálás eredménye az elkövetési magatartással okozati összefüggésben bekövetkező tényleges kár, azaz a dologban beállott értékcsökkenés.

A dolog megrongálásakor a kár a vagyontárgy eredeti állapotának helyreállításával kapcsolatban felmerült költség.
Megsemmisítés esetén a kár a dolognak az elkövetéskori kiskereskedelmi értékével egyezik meg.

3) A rongálás szándékos bűncselekmény, amelyet egyenes és eshetőleges szándékkal is el lehet követni.
A szándéknak át kell fognia az elkövetési tárgy idegen voltát, és azt, hogy a magatartás következtében a vagyontárgy megsemmisül vagy megrongálódik. Az eredményt az elkövető kívánhatja, de annak bekövetkezésébe bele is nyugodhat.

4) A rongálás tettese bárki lehet, kivéve a vagyontárgy tulajdonosát.
A társtettesség és a  részesség tekintetében az általános szabályok érvényesülnek.

5) A bűncselekmény a kár bekövetkezésével válik befejezetté. A kísérlet a dologra irányuló fizikai ráhatás megkezdésével kezdődik és a kár beállásáig tart.
Kísérlet esetén vizsgálni kell az elkövető szándékát, hogy az milyen mértékű kér okozására irányult.

6) A Btk.-ban több olyan bűncselekmény található, amelynek tényállásában is szerepel a dologrongálás.
Ezek közül a rombolást az elkövető állam ellenes célzata és az ott felsorolt elkövetési tárgyak jellege határolja el a rongálástól.
A közveszélyokozás nem meghatározott vagyontárgyat fenyeget, hanem előre fel nem becsülhető értékű anyagi javakat, és ezen keresztül elsődlegesen a közbiztonságot sérti.
Az okirattal visszaélés tényállásával a Btk. a közbizalmat védi. A rongálással akkor mutatható ki összefüggés, ha olyan okiratot semmisítenek meg vagy rongálnak meg, amely a benne tanúsított vagyoni érték vagy jogosultság feletti rendelkezést önmagában biztosítja. Az ilyen okirat ugyanis dolognak minősül a vagyon elleni bűncselekmények körében.

Általánosságban megállapítható, hogy a rongálás nem kerülhet valóságos alaki halmazatba az olyan bűncselekményekkel, amelyeknek speciálisan megfogalmazott tényállása a rongálást is felöleli.
Halmazat keletkezik viszont, ha a rongálás nem benne rejlő eleme az adott bűncselekmény tényállásának.

7) A személyi vagyont károsító rongálás miatt az elkövető csak magánindítványra büntetendő, ha a sértett hozzátartozója.
A tevékeny megbánás a rongálásnál is lehetővé teszi a büntetés korlátlan enyhítését, ill. különös méltánylást érdemlő esetben annak mellőzését.

8) A rongálás minősített esetei körében alapvető jelentőségű az okozott kár nagysága. A minősített esetek:
-	a bűnszövetség: bűnszövetség akkor létesül, ha két vagy több személy bűncselekményeket szervezetten követ el, vagy ebben megállapodik,
-	ha a rongálás kisebb kárt okoz
      a) kisebb, ha tízezer forintot meghalad, de kétszázezer forintot nem halad meg,
-	ha a rongálás nagyobb kárt okoz
      b) nagyobb, ha kétszázezer forintot meghalad, de kétmillió forintot nem halad meg,
-	ha a rongálás jelentős kárt okoz
  c) jelentős, ha kétmillió forintot meghalad, de ötvenmillió forintot nem halad meg,
-    különösen nagy vagy azt meghaladó vagyoni hátrány okozása:
     d) különösen nagy, ha ötvenmillió forintot meghalad, de ötszázmillió forintot nem halad          meg,
     e) különösen jelentős, ha ötszázmillió forintot meghalad.
-	ha az elkövető a kulturális javak körébe tartozó tárgyat, régészeti lelőhelyet vagy műemléket rongál  meg
-	ha a cselekmény robbanóanyag vagy robbantószer felhasználásával követik el

29. Terrorcselekmény. Légi jármű hatalomba kerítése

A terrorcselekmény és a légi jármű hatalomba kerítése  a Btk. XVI. fejezete “A közrend elleni bűncselekmények” körében, ezen belül a II. Cím  “A közbiztonság elleni bűncselekmények körében nyert elhelyezést.

1)	A terrorcselekmény

261. § (1) Aki mást személyi szabadságától megfoszt, vagy jelentős anyagi javakat kerít hatalmába, és a személy szabadonbocsátását, illetőleg a javak sértetlenül hagyását vagy visszaadását állami szervhez vagy társadalmi szervezethez intézett követelés teljesítésétől teszi függővé, bűntettet követ el, és öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés tíz évtől tizenöt évig terjedő, vagy életfogytig tartó szabadságvesztés, ha a terrorcselekményt
a) halált vagy különösen súlyos hátrányt okozva,
b) háború idején
követik el.
(3) Aki terrorcselekményre irányuló előkészületet követ el, bűntett miatt egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) Aki hitelt érdemlő tudomást szerez arról, hogy terrorcselekmény elkövetése készül, és erről a hatóságnak, mihelyt teheti, jelentést nem tesz, bűntettet követ el és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(5) Korlátlanul enyhíthető annak a büntetése, aki a terrorcselekményt abbahagyja, mielőtt abból súlyos következmény származott volna.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a közbiztonság, ill. az, hogy az állami szervek és társadalmi szervezetek a tevékenységüket kényszertől mentesen fejthessék ki; jogi tárgya közvetve a személyi szabadság és a vagyonbiztonság is.
Elkövetési tárgy lehet ember és vagyontárgyak.

2)	Az elkövetési magatartás 2 mozzanatból tevődik össze:
-	egy vagy több ember személyi szabadságától való megfosztása és/vagy jelentős anyagai javak hatalomba kerítése, továbbá
-	állami szervhez vagy társadalmi szervezethez követelés intézése.

Az anyagi javakra vonatkozó “jelentős” jelző azt jelenti, hogy a “jelentős anyagi javak” vagyoni szempontból különösen nagy értékűek vagy egyéb okból nagy jelentőségűek.
A “hatalomba kerítés” kifejezés azt jelenti: a kérdéses javakat olya módon ellenőrzése alá vette és ellenőrzése alatt tartja az elkövető, hogy azok más részéről történő birtokba vételét akár a vagyontárgyak megsemmisítésével vagy értékük nagy csökkenését eredményező károsításával is képes gátolni.

Az állami szerv fogalmát a Btk. értelmező rendelkezése határozza meg:
állami szerv: a népképviseleti, az államigazgatási, a bírói és az ügyészi szerv, valamint az állam gazdálkodó szerve és intézménye.

A követelés címzettjei nem csak magyar, hanem külföldi szervek és társadalmi szervezetek, sőt nemzetközi közjogi szervezetek is lehetnek.
A követelés támasztása azzal, hogy a már fennálló jogellenes állapot megszüntetésének a követelés teljesítése a (felfüggesztő) feltétele – tartalmilag fenyegetés.
A követelés tartalma irreleváns, és nem a követelmény, hanem a hatalomba kerített személyek vagy dolgok károsításával fenyegessen az elkövető.

3)	A cselekmény csak szándékos elkövetés esetén büntetendő.
4)	Elkövető – közvetlen egyedüli tettesként is – bárki lehet.

5) Összetett bűncselekményről lévén szó, a személyes szabadságtól való célzatos megfosztás, ill. a jelentős anyagi javak célzatos hatalomba kerítésének megkezdésétől a követelés közléséig a cselekmény kísérlet.
A személyi szabadságtól való megfosztás, ill. a javak hatalomba kerítése célzatos kell hogy legyen.
Az előkészület büntetendő.

6) Egyazon alkalommal több személynek a szabadságtól való megfosztása és jelentős anyagi javak hatalomba kerítése mellett akár több állam szerveihez és több társadalmi szervezethez is követelés intézése – egység.

Az akár az eszközcselekmény  végrehajtása során, akár később – pl. a követelés nyomatékosság tétele vagy az elfogadás elhárítása érdekében akár szándékosan, akár gondatlanságból elkövetett emberölés, a (2) bekezdés a) pontjában írt összefoglalt bűncselekmény folytán a terrorcselekménnyel törvényi egység.

7) A terrorcselekmény előkészülete feljelentési kötelezettség alá esik.
Aki a terrorcselekményt már elkövette (befejezte, a követelést közölte), de mielőtt súlyos következmény származott volna belőle, abbahagyja: korlátlan enyhítésre nyit lehetőséget.
Ugyanakkor a személyi szabadság aljas indokból történt megsértése befejezett, ha a terrorcselekmény túszejtés útján történt.

8) Minősítő körülmény:
a)	halál okozása akár szándékosan, akár gondatlanságból;
b)	különösen súlyos hátrány okozása akár szándékosan, akár gondatlanságból; ez lehet maradandó fogyatékosság, súlyos egészségromlás, különösen nagy vagyoni kár stb.;
c)	háború idején történő elkövetés, ezt a Btk. értelmező rendelkezése határozza meg:
   háborún az állam biztonságát súlyosan fenyegető veszélyt is érteni kell.

2)Légi jármű hatalomba kerítése

262. § (1) Aki légi jármű fedélzetén erőszakkal, fenyegetéssel, avagy másnak öntudatlan vagy védekezésre képtelen állapotba helyezésével a jármű ellenőrzését magához ragadja, bűntettet követ el, és öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés tíz évtől tizenöt évig terjedő vagy életfogytig tartó szabadságvesztés, ha a bűncselekmény egy vagy több ember halálát okozza.
(3) Aki légi jármű hatalomba kerítésére irányuló előkészületet követ el, bűntett miatt két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) Korlátlanul enyhíthető annak a büntetése, aki a bűncselekményt abbahagyja, mielőtt abból súlyos következmény származott volna.
1) A jogi tárgy a közbiztonság, nevezetesen az, hogy a légi közlekedésben akár hivatásszerűen, akár a felajánlott szolgáltatásokat igénybe vevő közönség tagjaiként résztvevők személyi biztonságát nem fenyegeti más veszély, mint ami a közlekedés e nemével természetszerűen együtt jár.

2) Az elkövetési magatartás a légi jármű ellenőrzésének “magához ragadása”.
Közömbös, hogy polgári vagy katonai, személy – vagy teherszállító stb. légi járművet érint a cselekmény; közömbös az is, hogy a jármű belföldi vagy külföldi tulajdon.
Az “ellenőrzés” a jármű üzemeltetése feletti, tehát abban a kérdésben való tényleges rendelkezési lehetőség, hogy az szálljon fel vagy le, ill. hová, merre repüljön stb.
Ennek “magához ragadása”: önhatalmú megszerzése.

3)	Az elkövetés módja:
-	erőszakkal, fenyegetéssel
-	másnak öntudatlan állapotba helyezésével – ez olyan ráhatást jelent a sértettre, amelynek folytán az akaratnyilvánításra képtelenné válik;
-	másnak védekezésre képtelen állapotba helyezése a fizikai ellenállási képességtől való megfosztás fizikai ráhatás révén.

Az elkövetés helye a légi jármű fedélzete, vagyis a légi jármű személyek tartózkodásra rendelt része, nem feltétel azonban, hogy a légi jármű a levegőben legyen.

4)	Elkövető – közvetlen egyedüli tettesként is – bárki lehet.

5) Az előkészület büntetendő.
Az elkövetési mód függvényében az erőszak, fenyegetés stb. megkezdésével a cselekmény kísérletté válik, és csak az ellenőrzés megszerzésével válik befejezetté.

6) A súlyos következmény bekövetkezése előtti “abbahagyás” korlátlan enyhítésre nyit lehetőséget.

30.	
Rémhírterjesztés. Közveszéllyel fenyegetés.  Garázdaság

A rémhírterjesztés, a  közveszéllyel fenyegetés és a  garázdaság a Btk. XVI. fejezetében, “ A közrend elleni bűncselekmények” körében, ezen belül is a II. címen belül “ A köznyugalom elleni bűncselekmények” körében nyert elhelyezést.

1)	A rémhírterjesztés

270. § (1) Aki nagy nyilvánosság előtt olyan valótlan tényt - vagy való tényt oly módon elferdítve - állít vagy híresztel, amely alkalmas a köznyugalom megzavarására, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a rémhírterjesztést közveszély színhelyén vagy háború idején követik el.

1)	A jogi tárgy a köznyugalom, mint a zavart keltő hírektől mentes társadalmi együttélés.

2) Az elkövetési magatartás az állítás és a híresztelés.
Tényt állít az, aki az elvileg érzékelhető múltbeli vagy mostani jelenség létezését személyes észlelet alapján közli, híresztel, aki ugyanezt másoktól nyert értesülésére hivatkozva teszi.
A tény valótlan, ha a létezőnek vagy létezettnek mondott jelenség nem áll (állt) fenn; elferdített, ha a közlés a jelenség valamely lényegi vonását nem a valóságnak megfelelően adja vissza.
A rémhír az olyan részben vagy egészben valótlan hír, amely a valóságtól való eltérése folytán alkalmas a köznyugalom megzavarására.

Az elkövetés helye és / vagy módja a “nagy nyilvánosság előtt”, vagyis egyszeri rátekintéssel meg nem állapítható számú, együttesen jelenlévő személy előtt, vagy úgy, hogy a rémhír nagyszámú ember részére válik megismerhetővé.

3) A cselekmény csak szándékos elkövetés esetén büntetendő. A szándékosság tartalma az állított vagy híresztelt tény (teljes vagy részleges) valótlanságának, valamint a köznyugalom megzavarására alkalmasságának tudata és annak akarása, hogy a rémhír ezek ellenére mások tudomására jusson.

4) Elkövető: bárki lehet.

5) A bűncselekmény az elkövetési magatartás kifejtésével befejeződik. ( vagyis a “nagy nyilvánosság” számára hozzáférhetővé válással ) Kísérlet, ha ez a helyzet létrejön ugyan, de meg is szűnik, mielőtt a közönségből bárki megismerkedne a közleménnyel.

6) Több (többféle) rémhír több közönség előtti állítása és/vagy híresztelése egység.

7)  A minősítő körülményeket tekintve:
-	közveszély alatt olyan állapotot kell érteni, amelyben a már kibontakozóban lévő természeti folyamat következtében több egyedileg meghatározott személy vagy személyek nagyobb létszámú csoportja és/vagy dolgok meg nem határozott, de nagy értékű köre van a pusztulás reális lehetőségének kitéve;
-    minősítő körülmény a háború idején történő elkövetés, ezt a Btk. értelmező rendelkezése 
      határozza meg:                   
   háborún az állam biztonságát súlyosan fenyegető veszélyt is érteni kell.

2)	Közveszéllyel fenyegetés

270/A. § (1) Aki más előtt olyan, a köznyugalom megzavarására alkalmas valótlan tényt állít, hogy közveszéllyel járó esemény bekövetkezése fenyeget, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1) bekezdésben írt bűncselekményt radioaktív anyaggal fenyegetve követik el.
(3) A büntetés az (1) bekezdés esetén három évig, a (2) bekezdés esetén öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a közveszéllyel fenyegetés a köznyugalmat súlyosan megzavarta.

1)	A jogi tárgy: a köznyugalom.

2)	Elkövetési magatartás: valótlan tény állítása.
Tényt állít az, aki az elvileg érzékelhető múltbeli vagy mostani jelenség létezését személyes észlelet alapján közli.
A tény az, hogy közveszéllyel járó esemény bekövetkezése fenyeget.

Az elkövetés helye: más – azaz legalább egy személy -  előtt. 

A 3,4,5 pontot lásd a rémhírterjesztésnél leírtak!!

6) Ez a bűncselekmény a rémhírterjesztés kiemelt változata; “a valótlan tény” jelentése és az különbözteti meg, hogy már egy személlyel való közlés esetén is megvalósul.

7) Minősítő körülmény, ha az állítólagos közveszély oka radioaktív anyag pusztító hatásának elszabadulása vagy kiváltása lenne, továbbá, ha a köznyugalom megzavarása súlyos. Ez utóbbi akkor következik be, ha a közlés hatására sok embernek tartósan vagy igen sok embernek kell a hely és az idő által meghatározott szokásszerű tevékenységével felhagyni; pl. forgalmas áruházat, nagyüzemet kell kiüríteni  stb.
A két minősítő körülmény találkozása még súlyosabb büntetés kiszabására ad módot.

3)	Garázdaság

271. § (1) Aki olyan kihívóan közösségellenes, erőszakos magatartást tanúsít, amely alkalmas arra, hogy másokban megbotránkozást vagy riadalmat keltsen, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, vétséget követ el és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a garázdaságot
a) csoportosan,
b) a köznyugalmat súlyosan megzavarva követik el.
(3) Mellékbüntetésként kitiltásnak is helye van.

1) A jogi tárgy a társadalmi együttélés erkölcsi és jogi szabályainak követésében és tiszteletében megnyilvánuló köznyugalom.

2)	Az elkövetési magatartás bármely olyan tevékenység lehet, amely
-	kihívóan közösségellenes, vagyis nyíltan szembeszegül az adott helyen, időben szokványos és a rendszerint jelenlévő közösség által köztudomás szerint elvárt viselkedés szabályaival;
-	erőszakos – ideértve az erőszak alkalmazására vonatkozó közvetlen fenyegetést is, és
-	megbotránkozás vagy riadalom keltésére alkalmas, vagyis a közönségben – esetleg ijedtséggel vegyes – érzelmi elutasítást vált(hat) ki.

A gyakorlatban elfogadott álláspont szerint a megbotránkozás vagy riadalom keltésére a kihívóan közösségellenes magatartás erőszakos elemének alkalmasnak kell lennie ahhoz, hogy e bűncselekmény megvalósuljon, de ha az erőszakos elem olyan változásokat idéz elő, melyekből a tett félreérthetetlenül rekonstruálható ( pl. ledőlt köztéri szobrok, összetört padok ), a bűncselekmény akkor is megállapítható, ha magát a cselekményt közvetlenül senki semmilyen módon nem érzékelte.

3) A cselekmény csak szándékos elkövetés esetén büntetendő. A szándékosság tartalma a kifejtett magatartás közösségellenességének és a közönség várható érzelmi reakciójának a tudata, és az ez iránti közöny.

4)	Elkövető bárki lehet.
5)	A bűncselekmény az elkövetési magatartás kifejtésével befejezett.

6) A törvényi tényállás szerkesztése folytán (szubszidiaritás) e bűncselekmény a vele együtt megvalósuló azonos vagy enyhébb büntetési tételű bűncselekményekkel (pl. testi sértés, rongálás) alaki bűnhalmazatot alkot, míg ugyanezen bűncselekmények súlyosabb büntetés alá eső változataiba beleolvad.

7) A bűncselekmény minősített esetei körébe tartozik, ha a garázdaságot csoportosan vagy a köznyugalmat súlyosan megzavarva követik el.
•	A csoportos elkövetés fogalmát a Btk. értelmező rendelkezése határozza meg:
csoportosan követik el a bűncselekményt, ha az elkövetésben legalább három személy vesz részt,
•	A köznyugalom súlyos megzavarása akkor következik be, ha  a közlés hatására sok embernek tartósan vagy igen sok embernek kell a hely és az idő által meghatározott szokásszerű tevékenységével felhagyni.

31. Az okirat-hamisítás esetei és az egyedi azonosító jel meghamisítása

A közokirat-hamisítás, a magánokirat-hamisítás, a  visszaélés okirattal és az egyedi azonosító jel meghamisítása a Btk. XVI. fejezet “A közrend elleni bűncselekmények” ezen belül is a III. cím “A közbizalom elleni bűncselekmények” körében nyert szabályozást.

1) A közokirat-hamisítás

274. § (1) Aki
a) hamis közokiratot készít vagy közokirat tartalmát meghamisítja,
b) hamis vagy hamisított, illetőleg más nevére szóló valódi közokiratot felhasznál,
c) közreműködik abban, hogy jog vagy kötelezettség létezésére, megváltozására vagy megszűnésére vonatkozó valótlan adatot, tényt vagy nyilatkozatot foglaljanak közokiratba, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Aki az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott közokirat-hamisításra irányuló előkészületet követ el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(3) Aki az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott közokirat-hamisítást gondatlanságból követi el, vétség miatt pénzbüntetéssel büntetendő.
275. § Az a hivatalos személy, aki hivatali hatáskörével visszaélve
a) hamis közokiratot készít vagy közokirat tartalmát meghamisítja,
b) lényeges tényt hamisan foglal közokiratba,
bűntettet követ el és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a közokirat valódiságába vetett közbizalom és a közhitelesség.

Elkövetési tárgya a közokirat, vagyis a bíróság vagy más hatóság által ügykörén belül, a megszabott alakban kiállított olyan irat, amelynek az a rendeltetése, hogy bizonyítsa valamely jog vagy kötelezettség fennállását, változását, megszűnését avagy jogilag jelentős tény megtörténtét.

Valódi a közokirat, ha a kiállítóként feltüntetett személy vagy hatóság készítette, és a kiállítóként feltüntetett személy vagy hatóság nyilatkozatát tartalmazza.
Hamis, amelyet nem a kiállítóként feltűntetett személy vagy hatóság készített, és/vagy nem a kiállítóként feltüntetett személy nyilatkozatát tartalmazza; valótlan tartalmú, amelyben a valóságnak nem megfelelő tények vannak feltüntetve.

2) Az elkövetési magatartások a következők:
-	hamis közokirat készítése, vagyis közokirat utánzása;
-	valódi közokirat tartalmának meghamisítása, azaz a közokirat olyan tartalmi elemének, amelyet illetően annak bizonyító ereje van, jogosulatlan megváltoztatása;
-	hamis, vagy hamisított közokirat felhasználása az általa bizonyítható tény igazolására;
-	más nevére szóló közokirat felhasználása a személyazonosság vagy más, a személyazonossághoz kapcsolódó valótlan tény igazolására;
-	közreműködés valótlan adat stb. közokiratba foglalásában, azaz valótlan közlés által a valódi közokirat készítőjének valótlan tartalmú okirat létrejöttéhez vezető megtévesztése.

Az elkövetés módja a 275. § körében a hivatali hatáskörrel való visszaélés.
Az eredmény a 274. §  (1) bekezdés a) és c) pontjába, valamint a 275.§-ba ütköző változatoknál a hamis, meghamisított vagy valótlan tartalmú közokirat.

3) A  274. § (1) bekezdés a) és b) pontjába ütköző cselekmény (hamis közokirat készítése vagy közokirat tartalmának meghamisítása, ill. hamis vagy hamisított, illetőleg más nevére szóló valódi közokirat felhasználása) csak szándékos elkövetés esetén büntetendő; 
míg az (1) bekezdés c) pontjába ütköző cselekmény (közreműködés abban, hogy jog vagy kötelezettség létezésére, megváltozására vagy megszűnésére vonatkozó valótlan adatot, tényt vagy nyilatkozatot foglaljanak közokiratba) szándékos és gondatlanságból történő elkövetés esetén egyaránt büntetendő.

4) Elkövető a hatáskörében eljáró hivatalos személyt kivéve bárki lehet, kivéve a 275. §-ban szabályozott változatokat; ezek tetteseként csak hivatalos személy jöhet szóba, akinek feladatkörébe tartozik a közokiratok készítése.

5)A bűncselekmény a 274.§ (1) bekezdés a) és c) pontjaiban (hamis közokirat készítése vagy közokirat tartalmának meghamisítása, ill. közreműködés abban, hogy jog vagy kötelezettség létezésére, megváltozására vagy megszűnésére vonatkozó valótlan adatot, tényt vagy nyilatkozatot foglaljanak közokiratba), valamint a 275. §-ban szabályozott esetekben a hamis közokirat létrejöttével, 
míg a 274. § (1) bekezdés b) pontjában szabályozott eset (hamis vagy hamisított, illetőleg más nevére szóló valódi közokirat felhasználása) az elkövetési magatartás kifejtésével válik befejezetté.

A hamis közokirat készítésére és a (valódi) közokirat tartalmának meghamisítására irányuló előkészület büntetendő. Az előkészület az alapanyagok, eszközök stb. célzatos megszerzésével valósul meg.

6) Több közokirat meghamisítása az okiratok számához igazodó rendbeli bűnhalmazat, kivéve ha csak egymást kiegészítve alkalmasak jogsérelem előidézésére; ez esetben egységet alkotnak.
Az eszközcselekményként elkövetett közokirat-hamisítás a célcselekménnyel (pl. csalás) bűnhalmazatba kerül, kivéve, ha összetett bűncselekményt valósítanak meg, és így törvényi egységet képeznek, vagy kapcsolódásuk szükségszerű.

2) Magánokirat-hamisítás

276. § Aki jog vagy kötelezettség létezésének, megváltozásának vagy megszűnésének bizonyítására hamis, hamisított vagy valótlan tartalmú magánokiratot használ, vétséget követ el és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

1) A jogi tárgy az üzleti forgalom biztonsága.

2) Az elkövetési magatartás a hamis, hamisított vagy valótlan tartalmú magánokirat felhasználása.
Magánokirat az olyan irat, melyet nem bíróság vagy más hatóság állított ügykörén belül és megszabott alakban ki valamely jog vagy kötelezettség létezésének, megváltozásának vagy megszűnésének az igazolására.
A felhasználás körébe tartozik az okirat minden olyan alkalmazása, melynek folytán az más személynek a kérdéses jogi jelentőségű tény fennállására vonatkozó meggyőződését befolyásolja.

3) A cselekmény a célzat – nevezetesen a jogi jelentőségű tény valódiságára vonatkozó meggyőződés formálása  - folytán csak egyenes szándékú elkövetés esetén büntethető.

4) Elkövető bárki lehet.

5) A hamis okirat (célzatos) elkészítése előkészület, és mint ilyen nem büntetendő; az okirat (célzatos) készítője – ha az okiratot más használja fel bűnrészes.

6) Azonos jogviszonyból származó jog vagy kötelezettség létezésének stb. bizonyítására több hamis magánokirat felhasználása folytatólagos egység.
Egyébként több hamis magánokirat célzatos felhasználása az okiratok számához igazodó bűnhalmazat.

3) Visszaélés okirattal

277. § (1) Aki olyan közokiratot, amely nem vagy nem kizárólag a sajátja, mástól, ennek beleegyezése nélkül, jogtalanul megszerez, vagy azt megsemmisíti, megrongálja vagy eltitkolja, vétséget követ el és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Aki az (1) bekezdésben meghatározott cselekményt magánokiratra azért követi el, hogy jogtalan előnyt szerezzen vagy jogtalan hátrányt okozzon, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

1) A jogi tárgy az üzleti forgalom biztonsága és a bizonyítás zavartalanságához fűződő közbizalom.

Az elkövetési tárgy a legalább részben idegen közokirat vagy magánokirat.
Az okirat a “sajátja” annak, akinek az okiratra vonatkozó tulajdonjogát másnak sem tulajdoni természetű, sem kötelmi alapokon nyugvó joga nem korlátozza.

2) Az elkövetési magatartás az elkövetési tárgy
-	megszerzése, vagyis birtokba vétele;
-	megsemmisítése, azaz állagának a megszűntetése;
-	megrongálása, azaz állagának a csorbítása;
-	eltitkolása, vagyis a jogosult számára hozzáférhetetlenné tétele.

Az elkövetési mód a megszerzésre, mint elkövetési magatartásra vonatkozóan van szabályozva: “mástól”, annak “beleegyezése nélkül” és “jogtalanul” kell történnie.

3)A cselekmény csak szándékos – magánokirat esetében a célzatosság követelménye folytán csak egyenes szándékú - elkövetés esetén büntetendő.
A magánokirattal visszaélés csak akkor bűncselekmény, ha az elkövető célja: hátrány okozása.

4) Elkövető bárki lehet.
5) A bűncselekmény az elkövetési magatartás kifejtésével válik befejezetté. A birtokbavétel az új birtokállapot létrejöttéig csak kísérlet.

6) Ugyanazon elkövetési tárgyra több elkövetési magatartás kifejtése egység, több elkövetési tárgyra több elkövetési magatartás kifejtése az okiratok számához igazodó rendbeli bűnhalmazat.

4) Az egyedi azonosító jel meghamisítása

277/A. § (1) Aki
a) egyedi azonosító jelet eltávolít, vagy egyéb módon meghamisít,
b) olyan dolgot szerez meg, vagy használ fel, amelynek egyedi azonosító jele hamis, hamisított, illetőleg amelynek egyedi azonosító jelét eltávolították,
bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekményt
a) üzletszerűen,
b) bűnszövetségben
követik el.
(3) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1) bekezdés szerinti bűncselekményt bűnszervezet tagjaként követik el.

Az 1998. évi XXII. törvény a gépkocsi-lopások visszaszorítása érdekében hozta létre ezt a bűncselekményt, mivel a gépkocsi-lopások elkövetése általában szervezetten történik és az elkövetők eltávolítják vagy meghamisítják a gépkocsik azonosítására szolgáló gyártói, hatósági jelzéseket.
A gyártó feladata az, hogy a dolgot egyedi azonosító jelzéssel lássa el.

1) A bűncselekmény jogi tárgya a hatósági regisztráció alapjául szolgáló egyedi azonosító jel valódisága iránti közbizalom.

2) Elkövetési tárgy maga az azonosítási jel.
Az egyedi azonosítási jel a Btké. értelmében: az olyan dolgok vonatkozásában, melyeknek birtoklását vagy rendeltetésszerű használatát a jogszabály hatósági engedélyhez köti, a gyártónak vagy a hatóságnak a dolgon ill. az alkatrészén alkalmazott azonosító jelölése.

3) A bűncselekmény elkövetési magatartásai az egyedi azonosító jel 
-	eltávolítása vagy meghamisítása;
-	a megszerzése vagy felhasználása, melyek birtokbavételt jelentenek.

4) Elkövető bárki lehet.

5) A bűncselekmény csak szándékos elkövetés esetén büntethető; megvalósulhat mind egyenes, mind eshetőleges szándékkal.

6) A minősített esetek körébe tartozik, ha a cselekményt: üzletszerűen, bűnszövetségben vagy bűnszervezet tagjaként követik el.
( üzletszerűen követi el a bűncselekményt, aki ugyanolyan vagy hasonló jellegű bűncselekmények elkövetése révén rendszeres haszonszerzésre törekszik).

32.	
Visszaélés kábítószerrel.  Kórós szenvedélykeltés.  Kábítószer készítésének elősegítése.  Visszaélés teljesítményfokozó szerrel vagy módszerrel

A visszaélés kábítószerrel, a  kórós szenvedélykeltés a  kábítószer készítésének elősegítése ill. a  visszaélés teljesítményfokozó szerrel vagy módszerrel a Btk. XVI. fejezet “A közrend elleni bűncselekmények”, ezen belül a IV. cím “A közegészség elleni bűncselekmények” körében nyert szabályozást.

1) Visszaélés kábítószerrel

A bűncselekmény jogi tárgya az állampolgárok egészségének sértetlenségéhez fűződő társadalmi érdek, azaz a közegészség védelme.

A cselekmény elkövetési tárgya a kábítószer, melynek fogalmát a Btk. nem határozza meg. (ezt rendelet határozza meg)
Kábítószer: minden növényi vagy szintetikus eredetű anyag, mely az emberi szervezetbe bejutva kellemes érzést (eufóriát), félálomszerű bódult állapotot (hallucinációkat) vált ki, rendszeres fogyasztása pedig megszokás révén függőséghez vezet, ami személyiségtorzulásokban is kifejezésre jut.

282. § (1) Aki a hatósági előírások megszegésével kábítószert termeszt, előállít, megszerez, tart, az országba behoz, onnan kivisz, az ország területén átvisz, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Aki a hatósági előírások megszegésével kábítószert kínál, átad, forgalomba hoz, vagy azzal kereskedik, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Az elkövetési magatartások köre rendkívül széles; ilyen a kábítószer:
-	termesztése: növényi eredetű kábítószer létrehozatala olyan növény szaporítása és nevelése útján, melynek részei szerepelnek a kábítószerek névjegyzékén, és jelentősebb feldolgozás nélkül kábítószerként felhasználható;
-	előállítása: szintézis útján, valójában vegyészeti módszerekkel, laboratóriumi körülmények között történő létrehozatal;
-	megszerzése: birtokbavétel; a kábítószer birtoklásában bekövetkező változás. Nem kell feltétlenül megállapodáson alapulnia, a birtokszerzés jogellenes módjai is a “megszerzés” fogalomkörébe esnek;
-	tartása: birtoklása a rendelkezés lehetőségével;
-	behozatala az országba;
-	kivitele az országból;
-	átvitele az országon, mely az ország földrajzi és vámhatárán történő átszállítást jelent.

A törvény bizonyos elkövetési magatartásokat súlyosabban rendel büntetni; ilyenek a kábítószer:
-	kínálása: fogyasztás vagy továbbadás céljából történő birtokbavételre szóló eredménytelen felhívás;
-	átadása: birtokba adása, beleértve a rendelkezési lehetőség átengedését is;
-	forgalomba hozatala: olyan kezelése, amelynek folytán az más számára válik hozzáférhetővé és birtokba vehetővé akár fogyasztás akár továbbadás céljából;
-	a kereskedés: a kábítószer haszonszerzés végett történő továbbeladás céljából való megvételét, ill. a megszerzett kábítószer viszonteladását jelenti további eladók és/vagy fogyasztók részére.

Az anyagi eszközök szolgáltatása a felsorolt bűncselekmények elkövetéséhez valójában bűnsegédi magatartás, ami itt sui generis tettesi cselekményként nyert megfogalmazást. Nem csak pénzjuttatás formájában jelentkezhet, hanem pl. földterületek laboratórium céljára történő rendelkezésre bocsátása is ennek a változatnak a megállapítására ad alapot. 

A cselekmény csak szándékos elkövetés esetén büntetendő. A szándékosság tartalma annak tudata, hogy az elkövetési tárgy kábítószer, és az ennek ellenére való- a következmények iránti közöny, vagy azok kívánása által vezérelt cselekvés.

Elkövető lehet bárki.

A törvény az előkészületet is büntetni rendeli:
(7) Aki kábítószerrel visszaélés elkövetésére felhív, ajánlkozik, vállalkozik, vagy a közös elkövetésben megállapodik, bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Miután a kábítószerrel visszaélés – a “termesztés”-től és “előállítás”-tól eltekintve – alaki bűncselekmény, amely az elkövetési magatartás kifejtésével befejeződik, a kísérlet lehetősége gyakorlatilag igen szűkre szabott.

A Btk. a minősített eseteket 3 lépcsőben szabályozza; a cselekmény súlyosabban büntetendő, ha azt:
1)	
•	üzletszerűen,
•	fegyveresen,
•	hivatalos vagy közfeladatot ellátó személyként követik el,
•	tizennyolcadik életévét betöltött személy tizennyolcadik életévét be nem töltött személy felhasználásával követi el, illetve az elkövetés folytán ilyen személy jut kábítószerhez,
•	nem kábítószerfüggő személy kábítószerfüggő személy felhasználásával követi el.

2)	ha a bűncselekményt oktatási, köznevelési, gyermekjóléti és gyermekvédelmi, közművelődési feladatok ellátására rendelt épületek területén, annak környezetében, a fegyveres erők vagy a büntetés-végrehajtási szervezet objektumaiban követik el.

3)   ha a bűncselekményt
•	jelentős mennyiségű kábítószerre követik el  Jelentős mennyiség a 18 gr.-t meghaladó morfinbázis élettani hatással megegyező.
•	bűnszervezet tagjaként vagy megbízásából követik el.

A törvény a kábítószerrel visszaélés körében  2 privilegizált esetet szabályoz:
1)	ha a kábítószerrel visszaélést csekély mennyiségű kábítószerre követik el, 
csekély mennyiség: ha a tiszta hatóanyag-tartalmának élettani hatása legfeljebb 0,9 gr. morfinbázis élettani hatásával megegyező.
2)   aki a hatósági előírások megszegésével kábítószert fogyaszt, ill. a nagy nyilvánosság előtt              kábítószer-fogyasztásra hív fel, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg. 
A kábítószerrel visszaélés körében 1999. március 1-től a Btk. kiegészítésre került a 282/A. §-al, mely a kábítószerfüggő személy vonatkozásában tartalmaz rendelkezéseket.
A cselekmény elkövetési magatartásai és minősített esetei lényegében megegyeznek a 282. §-al, de a törvény itt speciális büntethetőséget megszüntető okot szabályoz: 

Nem büntethető a kábítószerfüggő személy
1)	a kábítószer fogyasztása ill. a csekély mennyiségű kábítószer saját fogyasztása céljából való előállítása és termesztése esetén, ill. 
2)	ha kábítószer fogyasztásával összefüggő - kétévi szabadságvesztésnél nem súlyosabban büntetendő - más bűncselekményt követett el,
feltéve, ha az első fokú ítélet meghozataláig okirattal igazolja, hogy legalább 6 hónapig folyamatos, kábítószerfüggőséget gyógyító kezelésben részesült.

2) Kórós szenvedélykeltés

283. § Az a tizennyolcadik életévét betöltött személy, aki tizennyolcadik életévét be nem töltött személynek kábító hatású anyag vagy szer kóros élvezetéhez segítséget nyújt, vagy őt arra rábírni törekszik, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1)	A jogi tárgy a fiatalok egészsége és erkölcsi fejlődése, mint a közegészség összetevője.
Passzív alany csak 18 éven aluli lehet.

Kábító hatású anyag vagy szer minden olyan vegyület, amely belélegzés útján (mint pl. a szerves oldószerek többsége) a központi idegrendszer izgatása által hangulat – és tudatváltozást idéz elő, eufóriát eredményez, oldja a gátlásokat  és pszichikai függőséget alakíthat ki.

2)Az elkövetési magatartás a fiatalkorú eredménytelen rábírása arra, vagy részére segítségnyújtás ahhoz, hogy kábító hatású anyagot kórosan élvezzen.
A rábírni törekvés olyan előkészületi magatartás, amelyet a törvény sui generis bűncselekménnyé minősít.

A segítségnyújtás bűnsegédi magatartás lenne, ha a kábító hatású anyag kórós élvezete büntetendő lenne; ennek hiányában minősíti a törvény sui generis bűncselekménnyé.

3) A cselekmény csak szándékos elkövetés esetén büntethető. A szándékosság tartalma annak tudata, hogy a passzív alany 18 éven aluli, az anyag pedig kábító hatású, élvezete tehát kórós. Ehhez társul annak tudata, hogy az elkövető magatartása mindezt elősegíti, és az ez iránti közöny, ill. annak kívánása, hogy a passzív alany használja a szert.

4 )Elkövető csak nagykorú személy lehet.
A segítségnyújtás alanya nem lehet a kiskorú nevelésére, felügyeletére vagy gondozására köteles személy, mert ha ilyen követi el a tettet, cselekménye a kiskorú veszélyeztetését valósítja meg.

5) A bűncselekmény az elkövetési magatartás kifejtésével befejezetté válik, a kísérlet nem gyakorlati.

3)Kábítószer készítésének elősegítése 

283/A. § (1) Aki kábítószernek a hatósági előírások megszegésével történő termesztéséhez, illetőleg előállításához szükséges, vagy a termesztést, illetőleg az előállítást könnyítő feltételeket biztosítja, úgyszintén, aki kábítószer termesztéséhez, előállításához szükséges anyagot, terméket, berendezést vagy felszerelést
a) készít, illetőleg készíttet,
b) átad, forgalomba hoz, vagy azzal kereskedik,
ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő, aki kábítószernek a hatósági előírások megszegésével történő termesztéséhez, illetőleg előállításához szükséges, vagy azt könnyítő vagyoni értékű gazdasági, műszaki, szervezési ismeretet a kábítószer termesztőjének, illetőleg előállítójának a rendelkezésére bocsát.
(3) Nem büntethető az (1) bekezdés a) pontja esetén, aki - mielőtt a kábítószer termesztéséhez, előállításához szükséges anyag, termék, berendezés, felszerelés készítése, illetőleg készíttetése a hatóság tudomására jutott volna - a kábítószer készítését elősegítő tevékenységét a hatóság előtt felfedi, és az elkészített dolgokat a hatóságnak átadja, valamint lehetővé teszi a készítésben részt vevő más személyek kilétének megállapítását.

4)Visszaélés teljesítményfokozó szerrel vagy módszerrel

283/B. § (1) Aki nemzetközi egyezmény, nemzetközi szervezet, jogszabály vagy hatóság előírásának megszegésével teljesítményfokozásra alkalmas szert sporttevékenység körében történő teljesítményfokozás céljából előállít, készít, megszerez, tart, felhasznál, az országba behoz, onnan kivisz vagy az ország területén átvisz, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő, aki sporttevékenység körében történő teljesítményfokozása céljából nemzetközi egyezmény, nemzetközi szervezet, jogszabály vagy hatóság előírásának megszegésével teljesítményfokozásra alkalmas beavatkozásnak magát aláveti.
(3) Aki nemzetközi egyezmény, nemzetközi szervezet, jogszabály vagy hatóság előírásának megszegésével teljesítményfokozásra alkalmas szert sporttevékenység körében történő teljesítményfokozás céljából kínál, átad, forgalomba hoz, vagy azzal kereskedik, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) A (3) bekezdés szerint büntetendő, aki sporttevékenységet végző személyen sporttevékenység körében történő teljesítményfokozás céljából nemzetközi egyezmény, nemzetközi szervezet, jogszabály vagy hatóság előírásának megszegésével teljesítményfokozásra alkalmas beavatkozást végez.
(5) Ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, a (3)-(4) bekezdés esetén bűntett miatt öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő, aki a bűncselekményt
a) üzletszerűen,
b) bűnszövetségben
követi el.
(6) Ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, az (5) bekezdés szerint büntetendő, akinek a (3)-(4) bekezdésben meghatározott bűncselekménye folytán tizennyolcadik életévét be nem töltött személy használ fel teljesítményfokozásra alkalmas szert, illetőleg ilyen személyen végez teljesítményfokozásra alkalmas beavatkozást, úgyszintén az is, aki a (3) bekezdésben meghatározott bűncselekményt tizennyolcadik életévét be nem töltött személy felhasználásával követi el.
(7) Az (1) bekezdés esetén nem büntethető, aki, mielőtt a teljesítmény fokozására alkalmas szer előállítása, készítése, megszerzése, tartása, az országba behozatala, onnan kivitele, az ország területén átvitele a hatóság tudomására jutott volna, a tevékenységét a hatóság előtt felfedi, illetőleg az elkészített, megszerzett, tartott, vagy az országba behozott teljesítményfokozásra alkalmas szert a hatóságnak átadja, és lehetővé teszi a készítésben, megszerzésben, szállításban részt vevő más személyek kilétének megállapítását.
(8) Nem büntethető, aki teljesítményfokozásra alkalmas szert sporttevékenysége során felhasznált, vagy rajta teljesítményfokozásra alkalmas beavatkozást végeztek, és ezt a hatósági orvosi vizsgálat előtt felfedi.

Ezt a bűncselekményt az 1998. évi LXXXVII. törvény vezette be.

Jogi tárgya a sportolók egészsége és a sporttevékenység tisztaságához fűződő érdek.

Elkövetési tárgya a teljesítményfokozó szer vagy módszer. (dopping)

A keretrendelkezést kitöltő jogszabály: 86/1998. Korm. rendelet  dopping-lista.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a kábítószerrel visszaéléshez hasonló.

Elkövetés helye: a sporttevékenység körében, ideértve az edzést is.

Elkövető bárki lehet, kivéve a felhasználásnál, ahol csak sportoló lehet.

Teljesítményfokozó beavatkozás pl. a vérdopping. 

33.	Csődbűntett.   Hitelező jogtalan előnyben részesítése

1) Csődbűntett 

290. § (1) Aki a gazdasági tevékenysége körében bekövetkezett fizetésképtelensége esetén
a) a tartozása fedezetéül szolgáló vagyont elrejti, eltitkolja, megrongálja, megsemmisíti, használhatatlanná teszi,
b) színlelt ügyletet köt, vagy kétes követelést ismer el,
c) az ésszerű gazdálkodás követelményeivel ellentétes módon veszteséges üzletbe kezd, azt tovább folytatja,
d) az ésszerű gazdálkodás követelményeivel ellentétesen vagyonát más módon ténylegesen vagy színleg csökkenti,
és ezzel a hitelezői kielégítését részben vagy egészben meghiúsítja, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1) bekezdésben meghatározott cselekmény a gazdasági életben súlyos következményekkel jár.
(3) Aki a hitelezői kielégítését részben vagy egészben azáltal hiúsítja meg, hogy a fizetésképtelenné válást vagy annak látszatát az (1) bekezdésben írt magatartások valamelyikével idézi elő, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(4) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a (3) bekezdésben meghatározott cselekmény a gazdasági életben súlyos következményekkel jár.
(5) Aki a felszámolás elrendelését követően a jogszabályban előírt beszámolási, leltárkészítési vagy egyéb tájékoztatási kötelezettségének nem tesz eleget, és ezzel a felszámolás eredményét részben vagy egészben meghiúsítja, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(6) Az (1)-(5) bekezdésben meghatározott cselekmény akkor büntethető, ha a csődeljárást vagy a felszámolási eljárást megindították, illetve a felszámolási eljárás a kötelező kérés elmulasztása miatt maradt el.

A csődbűntett esetében a jogi tárgy a gazdálkodási kötelességek megtartásához fűződő érdek, közelebbről a csődeljárás, illetőleg a hitelezők érdeke.

Az elkövetési magatartások:
•	Az (1) bekezdés a) pontjában a vagyon elrejtése, eltitkolása, megrongálása, megsemmisítése, használhatatlanná tétele szerepel, amit a gazdálkodási tevékenység körében fennálló tartozás fedezetéül szolgáló vagyon vonatkozásában kell kifejteni. A tartozás fedezetéül szolgáló vagyon adott esetben lehet az elkövető egész vagyona, illetve nem az elkövető tulajdonát képező, de konkrétan e célra elkülönített vagyon. Elrejtésről, eltitkolásról akkor beszélünk, ha a tartozás fedezetéül szolgáló vagyon ténylegesen megvan, de azt az elkövető a hitelezők számára hozzáférhetetlenné teszi. Az adó az áru vagy befektetési javak csökkentésével a hitelezők helyzetét nem ronthatja, ezért tilos azok megrongálása, megsemmisítése vagy használhatatlanná tétele.
•	A b) pontban írt színlelt ügyletkötés a valóságnak meg nem felelő tartalmú, olyan egyoldalú vagy többoldalú jognyilatkozat tételét jelenti, amely a hitelezők igényének kielégítését részben vagy egészben meghiúsítja. Kétes követelésről nemcsak vitatható jogalap esetén beszélhetünk, hanem pl. akkor is, ha az adós elévült vagy bíróságon már nem érvényesíthető követelést ismer el.
•	A c) és d) pont vonatkozásában az ésszerű gazdálkodás alapelve azt jelenti, hogy az adós a hitelezői érdekében köteles a gazdálkodó szervezetet olyan állapotban tartani, hogy az gazdasági rendeltetésének megfeleljen. Veszteséges üzletről akkor beszélünk, ha a kérdéses tevékenység előre megállapíthatóan vagyoncsökkenéshez vezet. Az ésszerű gazdálkodással ellentétesen más módon csökkenti a vagyonát az, aki olyan üzletbe kezd, amelynél tudatos veszteséggel számol, de abban reménykedik, hogy végül a szokásosnál lényegesebben nagyobb nyereségre tesz szert.
•	Az (1) és (2) bekezdés esetén az elkövetési magatartás legkorábban a fizetésképtelenség beálltakor tanúsítható.

A 290.§ a fizetésképtelenséget illetően keretjogszabály, amelyet a Cstv. tölt ki. 
A hatályos rendelkezés szerint fizetésképtelen az a gazdálkodó, aki az elismert tartozását a lejáratot követő 60 napon belül nem teljesítette, illetve a vele szemben indított végrehajtás eredménytelen, vagy a csődeljárás során kötött egyezségben vállalt kötelezettségét nem teljesítette. Nem szükséges azonban a fizetésképtelenségnek a bíróság által történő megállapítása.
A (3) és (4) bekezdésekben írt bűncselekmények a fizetésképtelenséget megelőzően követhetők el.

Az (5) bekezdés a számviteli fegyelem megsértéséhez hasonló elkövetési magatartást tartalmaz. A Cstv., de más jogszabály is előírhat beszámolási, leltárkészítési vagy egyéb tájékoztatási kötelezettséget a felszámolás elrendelését követően. A csődbűntettnek ez a fordulata csak a felszámolási eljárás elrendelését követően valósítható meg.

A bűncselekmény elkövetési időpontjától elválhat a büntetőjogi felelősségre vonás megnyílásának időpontja. 
A (6) bekezdésben meghatározott objektív büntethetőségi feltétel a csődeljárás, illetve a felszámolási eljárás megindítása., továbbá az, ha a felszámolási eljárás a kötelező kérés elmulasztása miatt maradt el. A két eljárás kezdő időpontját a Cstv. határozza meg. Ettől eltér a fizetésképtelenség beálltának időpontja. Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott bűncselekmény elkövethető a csődeljárás, illetve a felszámolási eljárás megindítása előtt, azzal egyidőben és utána is. A (3) és (4) bekezdésben írt cselekmények csak a csődeljárás, illetve a felszámolási eljárás előtt követhetők el. Az (5) bekezdés esetében az elkövethetőség időpontja és a büntethetőség egybeesik: mindkettő a felszámolási eljárás megindításához kötődik.

A csődbűntet minden elkövetési formája szándékos, elkövethető egyenes és eshetőleges szándékkal is. Az elkövető tudatának át kell fognia az (1)-(5) bekezdésben meghatározott tényállási elemeket, a (6) bekezdésben írt büntethetőségi feltételekre azonban nem kell kiterjednie.

A Cstv. hatálya a gazdálkodó szervezetekre – ide nem értve az egyéni vállalkozót és az önkéntes kölcsönös biztosító pénztárat – terjed ki. Ezekben az esetekben az adós a gazdálkodó szervezet, és a hitelező a gazdálkodó szervezet hitelezője. A 291/A. § értelmező rendelkezése szerint a bűncselekmény tetteseként a vagyonnal vagy annak egy részével ténylegesen rendelkezni jogosult személy követi el. Rendelkezésre jogosult személynek az tekinthető, aki jogszabály, bírósági határozat vagy egyéb jogviszony alapján jogosult e tevékenységre, így különösen a gazdálkodó szervezet vezetője, vezető tisztségviselője, a kívülálló személyek közül pedig a vagyonfelügyelő, a felszámoló, a végelszámoló.

A bűncselekmény az eredmény bekövetkezésével befejezett. Az (1)- (4) bekezdés esetén a hitelező kielégítésének részben vagy egészben meg kell hiúsulnia, az (5) bekezdés esetén pedig a felszámolás eredményét hiúsítja meg részben vagy egészben az elkövető.
A fizetésképtelenségnek a Cstv-ben meghatározott kritériumai nem feltétlenül jelentik, hogy az elkövető nem rendelkezik olyan vagyonnal, amely lehetőséget adna a hitelezői igények kielégítéséhez.

Ha az elkövető az (1) bekezdésben írt elkövetési magatartások közül többet is megvalósít – abban az esetben is, ha ez időben eltér egymástól -, az ugyanazon csőd, illetve felszámolási eljárás vonatkozásában egyrendbeli bűncselekményt valósít meg. 
Az (5) bekezdésbe szereplő bűncselekmény azonban állhat halmazatban, az (1)-(4) bekezdésben írt bűncselekményekkel. A csődbűntett egyes vagyon elleni bűncselekményekhez képest, így a csaláshoz, a rongáláshoz viszonyítva speciális bűncselekmény, tehát a csődbűntett valósul meg.

A Cstv.-nek a csődeljárásban köthető egyezségre vonatkozó rendelkezése lényegében fizetési moratóriumot jelent az elkövető részére. Ha azonban a bűncselekmény eredménye, a hitelező igényének részbeni vagy egészbeni meghiúsítása már bekövetkezett, az egyezség megkötése nem lehet akadálya a bűncselekmény megállapításának.

A (2) és (4) bekezdés szerint súlyosabban minősül a csődbűntett, ha az (1), illetve a (3) bekezdésben meghatározott cselekmény a gazdasági életben súlyos következményekkel jár. 
A bűncselekmény elkövetése akkor jár súlyos következményekkel, ha nagy számú hitelező megkárosítását vonja maga után, továbbá, ha egy hitelezőnél olyan jelentős összegű elvonást eredményez, hogy az alapvetően megrendíti a hitelező gazdasági helyzetét és ezzel a hitelezővel kapcsolatban álló emberek sokaságának egzisztenciáját veszélyezteti vagy éppen csődhullámot indít el.

2) A hitelező jogtalan előnyben részesítése 

291. § (1) Aki a fizetésképtelenségének tudatában valamely hitelezőjét a többi hitelező hátrányára jogtalan előnyben részesíti, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott cselekmény akkor büntethető, ha a csődeljárást vagy a felszámolási eljárást megindították, illetve a felszámolási eljárás a kötelező kérés elmulasztása miatt maradt el.

A bűncselekmény jogi tárgya a gazdálkodási kötelességek megtartásához fűződő érdek, illetőleg a hitelező érdeke.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a jogtalan előnyben részesítés. 
Ez történhet pénzfizetéssel, de bármilyen egyéb szolgáltatásban is megnyilvánulhat, amit a hitelező tartozás fejében elfogad. 
Pusztán az a körülmény azonban, hogy az adós több hitelezője közül egyiket vagy másikat előnyben részesíti, holott a meglévő vagyona nem elegendő az összes tartozása fedezésére, nem alapozza meg a büntetőjogi felelősséget, mivel az előnyben részesítésnek jogtalannak kell lennie. 

A Ptk. a tartozások kiegyenlítésére nem ír el sorrendiséget, éppen ezért a sorrend be nem tartása jogtalan előnyben részesítésnek csak akkor minősülhet, ha ilyen kötelezettséget jogszabály ír elő, pl. végrehajtási eljárás, csődeljárás, felszámolási eljárás során.
A bűncselekmény a fizetésképtelenség beállta után követhető el. Ekkor a hitelező jogtalan előnyben részesítésének minősülhet az egyéb hitelezők minden olyan teljes vagy részleges kielégítése, amely annak a szerződésben ki nem kötött előnyére szolgálhat. A ténylegesen privilegizáló, de szabályszerű teljesítés viszont nem jogtalan előnyhöz juttatás.

A hitelező jogtalan előnyben részesítése szándékos bűncselekmény. Az elkövető tudatának ki kell terjednie arra, hogy fizetésképtelen, és hogy egyik hitelezőjét a többiek hátrányára jogtalanul elégíti ki.

Az elkövetőkre érvényes mindaz, ami a csődbűntett esetében. Az előnyben részesített hitelező részesként büntetendő, ha az adós a cselekményre rábírta vagy a bűncselekmény elkövetéséhez egyéb módon segítséget nyújtott.

A bűncselekmény immateriális bűncselekmény lévén, az előnyben részesítéssel befejezett.
A büntethetőség feltételeit a (2) bekezdés tartalmazza, és vonatkozik ide  mindaz, ami a 290.§ (6) bekezdéséről szól.

34.   A pénz- és bélyeghamisítás

1)	Pénzhamisítás 

304. § (1) Aki
a) forgalomban levő pénzt forgalomba hozatal céljából utánoz vagy meghamisít,
b) hamis vagy meghamisított pénzt forgalomba hozatal céljából megszerez,
c) hamis vagy meghamisított pénzt forgalomba hoz,
bűntettet követ el és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a pénzhamisítást
a) bűnszövetségben,
b) nagy mennyiségű vagy értékű pénzre követik el.
(3) A büntetés öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a hamisítás tárgya váltópénz, vagy ha a hamis vagy meghamisított pénz mennyisége vagy értéke nem jelentős.
(4) Aki pénzhamisításra irányuló előkészületet követ el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

305. § A 304. § alkalmazása szempontjából
a) forgalomban levő pénz utánzásának kell tekinteni a forgalomból kivont pénz olyan megváltoztatását is, hogy az forgalomban levő pénz látszatát keltse,
b) pénz meghamisításának kell tekinteni olyan jelzés alkalmazását, illetve eltávolítását is, amely annak megjelölésére szolgál, hogy a pénz csak meghatározott országban érvényes, továbbá a pénz nemesfémtartalmának csökkentését is.

A pénzhamisítás jogi tárgya a pénzgazdálkodás érdeke, a pénzforgalom rendje, az állam által kibocsátott pénzbe vetett bizalom. 
Az elkövetés tárgya a pénz. 
Pénz a fém- vagy a papírpénz és a bankjegy. Az 1933. évi XI. törvénnyel kihirdetett, a pénzhamisítás elnyomásáról szóló nemzetközi egyezmény előírásainak tesz eleget a Btké. 24.§ (3) bekezdése, amikor a külföldi pénzt, illetve értékpapírt a belföldivel azonos védelemben rendeli részesíteni.

A pénzhamisítás elkövetési magatartása az utánzás, a meghamisítás, a megszerzés, illetve a forgalomba hozatal. A 305.§ kiterjesztő rendelkezést tartalmaz arra nézve, hogy mit kell tekinteni utánzásnak, illetve a pénz meghamisításának. 
A pénzhamisításnak, a hamis pénz forgalomba hozásával elkövetett fordulatát csak akkor lehet megállapítani, ha a forgalomba hozatal céljából való utánzás vagy megszerzés nem állapítható meg. A megszerzés birtokbavételt jelent, amely történhet jogügylet útján, de jogosulatlan módon is.

A forgalomba hozatal alatt a fizetésre felhasználás mellett a pénz átadását, ajándékozását és minden olyan hozzáférhetővé tételt kell érteni, amelynek eredményeként a pénzt más felhasználhatja.
A hamis külföldi fizetőeszköz találása a pénzhamisítás szempontjából nem esik a forgalomba hozatal céljából való megszerzés fogalma alá.

A pénzhamisítás szándékos bűncselekmény, az első két fordulata célzatos, ezért csak egyenes szándékkal, a harmadik fordulata – a forgalomba hozatal – eshetőleges szándékkal is elkövethető.

A bűncselekmény tettese bárki lehet.

A pénzhamisítás az elkövetési magatartás tanúsításával befejezett. Az előkészülete is büntetendő.

Ha a folytatólagosság feltételei fennállnak, több hamis pénz készítése egységet képez.
A papírpénzzel azonos megítélés alá eső értékpapírok meghamisítása nem valósít meg halmazatban okirat-hamisítást. 
A hamis vagy hamisított pénz forgalomba hozatala mellett a csalás nem képez halmazatot, viszont a pénzhamisítás helyett csalást kell megállapítani a nyerő-automatába bedobott fémkorongok esetén.

A pénzhamisításnak privilegizált és minősített esete is van.
Enyhébben büntetendő, ha a pénzhamisítást váltópénzre, illetve nem jelentős mennyiségű vagy értékű pénzre követik el. 
Súlyosabban büntetendő a pénzhamisítás, ha bűnszövetségben, illetve nagy mennyiségű vagy értékű pénzre követik el.

2)	Hamis pénz kiadása 

306. § (1) Aki valódi, illetve hamisítatlan gyanánt jogszerűen szerzett hamis vagy meghamisított pénzt forgalomba hoz, vétséget követ el és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt nagy mennyiségű vagy értékű pénzre követik el.

A bűncselekmény tárgya esetén a magyarázat ugyanaz, mint a 304.§ esetén, azzal az eltéréssel, hogy az elkövetési tárgy csak jogszerűen vagy hamisítatlan gyanánt szerzett pénz lehet.

Az elkövetési magatartás a forgalomba hozatal.

A bűncselekmény szándékos. 
A forgalmazáskor az elkövető szándékának ki kell terjednie arra, hogy hamis vagy hamisított pénzt hoz forgalomba. Ha a szándék erre nem terjed ki, nem valósít meg bűncselekményt, még abban az esetben sem, ha gondatlanság miatt nem ismerte fel a hamisítást.

Tettese csak az lehet, aki a hamis vagy meghamisított pénzt jogszerűen és valódiként szerezte.

Minősített esete: ha nagy mennyiségű vagy nagy értékű pénzre követik el.

3)	Bélyeghamisítás 

307. § (1) Aki forgalomba hozatal vagy felhasználás céljából
a) bélyeget utánoz vagy meghamisít,
b) hamis vagy meghamisított bélyeget megszerez,
bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő az is, aki hamis, meghamisított vagy felhasznált bélyeget, mint valódit, illetőleg fel nem használtat forgalomba hoz vagy felhasznál.
(3) A büntetés öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bélyeghamisítást
a) bűnszövetségben,
b) nagy mennyiségű vagy értékű bélyegre követik el.
(4) A büntetés vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha hamis, a meghamisított vagy az újból felhasznált bélyeg mennyisége vagy értéke nem jelentős.
308. § (1) A 307. § alkalmazásában forgalomba hozáson a bélyeggyűjtés céljára forgalomba hozást, meghamisításon pedig a bélyegnek gyűjtés célját szolgáló jogosulatlan megváltoztatását is érteni kell.
(2) A külföldi bélyeg a belföldivel azonos védelemben részesül.

A bélyeg hamisítás jogi tárgya hasonló a pénzhamisításhoz. 

Az elkövetési tárgya: a bélyeg. A Btké. 25.§-a határozza meg a bélyeg fogalmát. (Korábban a postai telefonszolgáltatás igénybevételére szolgáló érmék bélyegnek minősültek; mivel a telefonszolgáltatás már nem postai szolgáltatás, ezért a telefonkártyák nem tekinthetők bélyegnek.)
A bélyeghamisításnál a pénzhamisításhoz hasonlóan a külföldi bélyeg a belföldivel azonos védelemben részesül.

Elkövetési magatartásai: az utánzás, a meghamisítás, a megszerzés, illetve a forgalomba hozatal vagy felhasználás.

A bélyeghamisítás szándékosan követhető el. Az (1) bekezdés célzatos bűncselekmény. A célzat a forgalomba hozatal vagy felhasználás, míg a (2) bekezdésben foglalt tényállás – célzat hiányában – eshetőleges szándékkal is elkövethető, mivel ebben az esetben a forgalomba hozatal, illetve a felhasználás nem cél, hanem elkövetési magatartás. 

A bélyeghamisítást bárki elkövetheti, a 308.§ kiterjeszti a 307.§ alkalmazását a bélyeggyűjtés területére is.

35. Adó-, társadalombiztosítási csalás 

310. § (1) Aki az adókötelezettség, társadalombiztosítási járulék, baleseti járulék, egészségbiztosítási járulék, nyugdíjjárulék, illetve magánnyugdíjpénztári tagdíj megállapítása szempontjából jelentős tényt (adatot) a hatóság, illetve magánnyugdíjpénztári tagdíj vonatkozásában a magánnyugdíjpénztár előtt valótlanul ad elő vagy elhallgat, és ezzel vagy más megtévesztő magatartással az adóbevételt, a társadalombiztosítási járulék, a baleseti járulék, az egészségbiztosítási járulék, a nyugdíjjárulék, illetve a magánnyugdíjpénztári tagdíj bevételének összegét csökkenti, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény folytán az adóbevétel, a társadalombiztosítási járulék, a baleseti járulék, az egészségbiztosítási járulék, a nyugdíjjárulék, illetve a magán-nyugdíjpénztári tagdíj bevételének összege nagyobb mértékben csökken.
(3) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekmény folytán az adóbevétel, a társadalombiztosítási járulék, a baleseti járulék, az egészségbiztosítási járulék, a nyugdíjjárulék, illetve a magán-nyugdíjpénztári tagdíj bevételének összege jelentős mértékben csökken.
(4) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a bűncselekmény folytán az adóbevétel, a társadalombiztosítási járulék, a baleseti járulék, az egészségbiztosítási járulék, a nyugdíjjárulék, illetve a magán-nyugdíjpénztári tagdíj bevételének összege különösen nagy, vagy ezt meghaladó mértékben csökken,
b) az adó-, társadalombiztosítási csalást bűnszervezet tagjaként követik el.
(5) Az (1)-(4) bekezdés szerint büntetendő, aki a megállapított adó, társadalombiztosítási járulék, a baleseti járulék, egészségbiztosítási járulék, nyugdíjjárulék, illetve magán-nyugdíjpénztári tagdíj meg nem fizetése céljából téveszti meg a hatóságot, ha ezzel az adó, a társadalombiztosítási járulék, a baleseti járulék, az egészségbiztosítási járulék, a nyugdíjjárulék, illetve a magán-nyugdíjpénztári tagdíj behajtását jelentősen késlelteti, vagy megakadályozza.
(6) Az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekmény elkövetője nem büntethető, ha a vádirat benyújtásáig az adótartozását, társadalombiztosítási járulék tartozását, baleseti járulék tartozását, egészségbiztosítási járulék tartozását, nyugdíjjárulék-tartozását, illetve a magán-nyugdíjpénztári tagdíjat kiegyenlíti.

Jogi tárgya az állam pénzgazdálkodása, a társadalombiztosítási önkormányzatok finanszírozása. 

Elkövetési tárgya az adó-, és társadalombiztosítási járulék, a baleseti járulék, az egészségbiztosítási járulék a nyugdíjjárulék, illetve a magánnyugdíjpénztári tagdíj. 
Az adó-, és társadalombiztosítási csalást a Btk. keretdiszpozícióként határozza meg. Tartalommal a különböző pénzügyi és társadalombiztosítási jogszabályok töltik ki.

A Btké. 26.§-a az adó fogalmát kiterjeszti az illetékre, az illeték módjára fizetendő díjra, továbbá az állam javára fennálló fizetési kötelezettségre.
Az adó-, és társadalombiztosítási csalás elkövetési tárgyának jelentősége van a nyomozási jogkör szempontjából is: ha adóra nézve követik el a vám- és pénzügyőrség, ha társadalombiztosítási járulékra nézve követik el, a rendőrség nyomoz /Be. 16.§ (3) bek./.

Az elkövetési magatartás az (1) bekezdésben a hatóság, vagy a magánnyugdíj-pénztár megtévesztése az adó-, és társadalombiztosítási járulék, illetve a magánnyugdíj-pénztári tagdíj megállapításával kapcsolatban. 

A (5) bekezdésben pedig az elkövetési magatartás a megtévesztés, ami a már megállapított adó, társadalombiztosítási járulék, illetve magánnyugdíj-pénztári tagdíj meg nem fizetése céljából történik. A bűncselekmény elkövethető tevőleges magatartással és mulasztással is. 

Az (1) bekezdés példálózó felsorolást tartalmaz. Kiemeli az adó-, és társadalombiztosítás járulék, illetve a magánnyugdíj-pénztári tagdíj megállapítása szempontjából jelentős tény (adat) valótlan előadását vagy ilyen tény (adat) elhallgatását, de megtévesztés lehet minden egyéb magatartás is. Az (5) bekezdés ilyen kiemelést nem tartalmaz, de a megtévesztés itt is történhet tevőleges magatartással és mulasztással is.

A 310.§ (1) bekezdésében írt adó-, és társadalombiztosítási csalás eredménye az adóbevétel, a különböző társadalombiztosítási járulék bevétele, illetve a magánnyugdíj-pénztári bevétel összegének csökkenése, az (5) bekezdésnél pedig az adó-, és társadalombiztosítási járulék és a magánnyugdíj-pénztári tagdíj behajtásának jelentős késleltetése vagy megakadályozása. 

A Btké. 27§-a alapján nem valósul meg bűncselekmény, ha az adó-, és társadalombiztosítási csalás (310.§) esetén az adóbevétel, a társadalombiztosítási járulék, a baleseti járulék, az egészségbiztosítási járulék, a nyugdíjjárulék, illetőleg a magánnyugdíj-pénztári tagdíj bevétel összegének csökkenése ötvenezer forintot nem halad meg. Ilyenkor az adóhatóságnak, a társadalombiztosítási hatóságnak bírságolási jogosítványai vannak.

Az (5) bekezdésben szereplő behajtás megakadályozása a behajtás lehetetlenné tételét jelenti. A jelentős akadályozás több, mint a megállapított adó-, társadalombiztosítási járulék, illetve magánnyugdíj-pénztári tagdíj önkéntes nem teljesítése, pusztán a végrehajtási eljárás megindítása nem jelentheti a jelentős akadályozást, abban az esetben sem, ha erre az elkövető megtévesztő magatartása folytán került sor.

A bűncselekmény csak szándékosan követhető el. Az (1) bekezdésben megállapított bűncselekmény egyenes és esehetőleges szándékkal is elkövethető. 
Az elkövetőnek ismernie kell a fizetési kötelezettsége szempontjából jelentős tényeket, adatokat és szándékának át kell fognia azt, hogy az adó-, és társadalombiztosítási hatóságot, illetve a magánnyugdíj-pénztárat megtéveszti és ezzel bevételcsökkenést idéz elő. 
Az (5) bekezdésben szereplő fordulat egyenes szándékkal követhető el, a megtévesztő magatartás célzata a végrehajtás jelentős késleltetése vagy megakadályozása.

A bűncselekmény tettese bárki lehet, aki a megtévesztő magatartást tanúsítja. 
Mulasztással azonban csak az követheti el a cselekményt, akinek a kötelessége az adó-, és társadalombiztosítási járulék, illetve a magánnyugdíj-pénztári tagdíj megállapításának alapját képező adatok, tények közlése az illetékes hatósággal, szervvel.

Az (1) bekezdésben foglalt bűncselekmény akkor befejezett, ha az adóbevétel, társadalombiztosítási járulék, illetve magánnyugdíj-pénztári tagdíj összegének csökkenése bekövetkezik, illetve, ha a megtévesztett hatóság, nyugdíjpénztár kisebb fizetési kötelezettséget, vagy nagyobb kedvezményt állapít meg. 
Az  (5) bekezdés szerinti csalás pedig a behajtás jelentős késleltetésével, illetve megakadályozásával befejezett. 
A bűncselekmény kísérletét kell megállapítani, ha az elkövető megtévesztő magatartást megkezdte, de az eredmény még nem következett be. A bevétel csökkenése:
•	nagyobb mértékű, ha kétszázezer forintot meghalad, de kétmillió forintot nem
•	jelentős mértékű, ha 2 millió forintot meghalad, de ötvenmilliót nem
•	különösen nagy, vagy ezt meghaladó, ha ötvenmillió forintot meghalad, de ötszázmilliót nem.

Az ítélkezési gyakorlat szerint az adócsalás adófajtánként külön-külön bűncselekményt valósít meg. A különböző járulékokra elkövetett adó-, és társadalombiztosítási csalás halmazatot képez.

Az adó-, és társadalombiztosítási csalás speciális a 318.§-ban meghatározott csaláshoz képest. Ha azonban az elkövető az adóhatóságot megtévesztve általános forgalmi adót igényel vissza, a 318.§-ban meghatározott csalást kell megállapítani. 

A Btk. 288.§-ában szabályozott jogosulatlan gazdasági előny megszerzését követi el, aki a gazdasági előny megszerzése érdekében megtéveszti a döntésre jogosult szervet vagy személyt, és ezáltal jogtalanul szerzi meg az állam által biztosított gazdasági előnyt. Ha ez az állami támogatás adókedvezményben nyilvánul meg és ezt szerzi meg a döntésre jogosult szerv megtévesztésével az elkövető, a Btk. 310.§-ában írt adó-, és társadalombiztosítási csalást követi el.

2000. március 1-jével hatályba lépett módosítás szerint egy plusz bekezdéssel (6) bekezdés egészült ki a 310.§, mely szerint az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekmény elkövetője nem büntethető, ha a vádirat benyújtásáig az adótartozást, a társadalombiztosítási járulék tartozást, az egészségbiztosítási járulék tartozást, nyugdíjjárulék-tartozást, illetve magánnyugdíj-pénztári tagdíjat kiegyenlíti.

36.	
Csempészet és vámorgazdaság 

312. § (1) Aki
a) vámárut a vámellenőrzés alól elvon, vagy a vámteher, illetve a vámbiztosíték megállapítása vagy beszedése szempontjából lényeges körülmények tekintetében valótlan nyilatkozatot tesz (csempészet),
b) csempészett vámárut vagyoni haszon végett megszerez, elrejt vagy elidegenítésében közreműködik (vámorgazdaság),
vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt
a) üzletszerűen,
b) bűnszövetségben,
c) jelentős értékű vámárura,
d) kulturális javak körébe tartozó tárgyra
követik el.
(3) A büntetés öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt
a) különösen nagy értékű vámárura,
b) üzletszerűen vagy bűnszövetségben jelentős értékű vámárura
követik el.
(4) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt
a) különösen jelentős értékű vámárura,
b) üzletszerűen vagy bűnszövetségben különösen nagy értékű vámárura,
c) bűnszervezet tagjaként
követik el.

A bűncselekmény jogi tárgya az állam pénzgazdálkodása, a vámjogszabályokban írt kötelezettségek teljesítéséhez fűződő érdek. 
Az elkövetési tárgy a vámáru.

A csempészet és vámorgazdaság kerettényállás. A vámáru fogalmát, valamint minden olyan körülményt, amely a vám fizetésére, a vámkezelésre vonatkozik, külön jogszabály határozza meg.

Vámáru a vámterületre behozott dolog mindaddig, amíg a belföldi forgalom számára nem vámkezelték, illetve a törvény rendelkezései alapján nem tekinthető belföldi forgalom számára vámkezeltnek vagy vámáruként külföldre ki nem léptették, tekintet nélkül arra, hogy a behozatal milyen módon és milyen célból történt.

A csempészet elkövetési magatartása a vámárunak a vámellenőrzés alóli elvonása, valamint a valótlan nyilatkozat tétele. 
A valótlan nyilatkozatot a vámbiztosíték megállapítása vagy beszedése szempontjából lényeges körülmények tekintetében kell megtenni. 

A vámorgazdaság elkövetési magatartása a megszerzés, az elrejtés, illetve az elidegenítésben való közreműködés. 
A megszerzés a dolog ingyenes vagy ellenszolgáltatás fejében történő birtokbavételét jelenti. Az alapcselekmény befejezése időben meg kell, hogy előzze a megszerzést. 
Ha ugyanis az alapcselekmény befejezése és a megszerzés egybeesik, akkor nem vámorgazdaság, hanem az alapcselekményben való elkövetői magatartás (társtettesség, fizikai bűnsegély) valósul meg. 
Az elrejtés a dolog birtoklásának leplezése, mindenekelőtt a hatóság elől. 
Az elidegenítésben közreműködés arra irányul, hogy a dolog jelenlegi birtokosától más rendelkezése alá kerüljön.

A csempészet és a vámorgazdaság szándékos bűncselekmény. A vámorgazdaság célzatos bűncselekmény ezért a 312.§ (1) bekezdés b) pontja csak egyenes szándékkal valósítható meg.

A bűncselekményt tettesként bárki elkövetheti. 
Vámorgazdaság miatt olyan személy vonható felelősségre, aki a csempészet megvalósításában sem tettesként, sem részesként nem vett részt.

A jogtalan elsajátítás útján szerzett, becsempészett vámáru megszerzése nem vámorgazdaságot, hanem orgazdaságot valósít meg. Ha a csempészetet és vámorgazdaságot ötvenezer forintot meg nem haladó értékű vámárura követik el, nem bűncselekmény, hanem szabálysértés.

Minősített esetei: 
•	üzletszerűen; 
•	bűnszövetségben; 
•	jelentős értékű vámárura; 
•	kulturális javak körébe tartozó tárgyra; 
•	különösen nagy értékű vámárura üzletszerűen vagy 
•	bűnszövetségben jelentős értékű vámárura; 
•	különösen jelentős értékű vámárura üzletszerűen vagy 
•	bűnszövetségben különösen nagy értékű vámárura; 
•	bűnszervezet tagjaként követik el a bűncselekményt.

37. Számítógépes csalás.  Fedezetlen bankkártya felhasználása.  Bankkártya-hamisítás.      Bankkártyával visszaélés.   A bankkártya fogalma

1)	Számítógépes csalás 

300/C. § (1) Aki jogtalan haszonszerzés végett, vagy kárt okozva valamely számítógépes adatfeldolgozás eredményét a program megváltoztatásával, törléssel, téves vagy hiányos adatok betáplálásával, illetve egyéb, meg nem engedett műveletek végzésével befolyásolja, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés
a) öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a számítógépes csalás jelentős kárt okoz;
b) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a számítógépes csalás különösen nagy kárt okoz;
c) öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a számítógépes csalás különösen jelentős kárt okoz.
(3) Számítógépes csalást követ el az is, aki az (1)-(2) bekezdésben írt cselekményt közcélú távbeszélő szolgáltatás, illetve közcélú mobil rádiótelefon szolgáltatás igénybevételére szolgáló elektronikus kártya felhasználásával vagy közcélú mobil telefont vezérlő mikroszámítógép programjának megváltoztatásával követi el.

A számítógépes csalás éppúgy sértheti a gazdálkodás rendjét, mint a vagyoni viszonyokat. Elkövetési tárgya a számítógépes adatfeldolgozás. 
A (3) bekezdés az elkövetési tárgyak közül nevesíti a közcélú távbeszélő-szolgáltatás és a mobil rádiótelefon igénybevételére szolgáló telefonkártyát és a közcélú mobiltelefont vezérlő mikroszámítógép programját.

A számítógépes adatfeldolgozás az a tevékenység, amely során információkat (adatokat) juttatnak a számítógépbe, azokat tárolják, esetleg műveleteket végeznek velük, és az adatok vagy műveletek eredményét visszakérdezik.

A 300/C.§ a csaláshoz hasonló tényállást állapít meg. 
Az elkövetési magatartás nem a megtévesztés vagy a tévedésbe ejtés, hanem az adatfeldolgozás eredményének befolyásolása. 
Azt, hogy ez a megváltoztatás milyen módon történhet, nem határozza meg a törvény. Az ilyen cselekményeket többnyire helytelen adatok betáplálásával, a program megváltoztatásával vagy törléssel követik el, ezért ezeket az elkövetési magatartásokat nevesíti a törvény, de elkövethető a bűncselekmény egyéb, meg nem engedett műveletek végzése útján is.

Az alapeset második fordulata eredmény-bűncselekmény, a befolyásolás károkozással kell hogy együtt járjon.

A számítógépes csalásnál a Btké. nem állapít meg bűncselekményi értékhatárt, az alapeset bármilyen csekély mértékű kár esetén megállapítható.

Ha a bűncselekményt jogtalan haszonszerzési céllal követik el, az elkövetéshez egyenes szándék szükséges. A károkozás eshetőleges szándékkal is elkövethető.

A bűncselekményt tettesként bárki elkövetheti.

Az első fordulat a célzatos elkövetési magatartással, a második fordulat pedig a vagyoni hátrány bekövetkezésével válik befejezetté.

A számítógépes csalás a vagyon elleni bűncselekményekhez képest speciális tényállást tartalmaz.

A számítógépes csalás súlyosabban minősül, ha jelentős kárt, különösen nagy kárt, illetve különösen jelentős kárt okoz (új).

2)	Fedezetlen bankkártya felhasználása 

312/A. § Aki fedezetlen bankkártyát használ fel, amennyiben súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

A bűncselekmény jogi tárgya a pénzforgalom biztonsága; elkövetési tárgya a bankkártya.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a fedezetlen bankkártya felhasználása. 
A bankkártya akkor fedezetlen, ha az elkövető a biztosított hitelkeretet túllépi. 

A bűncselekmény szándékosan követhető el. A motívum vagy a célzat közömbös, a fedezetlen bankkártya felhasználását valósítja meg az is, aki csak fizetési haladékot akar elérni.
A fedezetlen bankkártya felhasználása szubszidiárius bűncselekmény, csak akkor állapítható meg, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg.

3)	Bankkártya-hamisítás 

313/B. § (1) Aki felhasználás céljából
a) bankkártyát meghamisít vagy hamis bankkártyát készít,
b) hamis vagy meghamisított bankkártyát megszerez, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő az is, aki a bankkártya-hamisítást a csekkgarantáló kártyához tartozó csekkre nézve követi el.
(3) Aki bankkártya-hamisításra irányuló előkészületet követ el, vétség miatt pénzbüntetéssel büntetendő.

A bűncselekmény a pénzforgalom biztonságát sérti; elkövetési tárgya a bankkártya.

Az elkövetési magatartás a meghamisítás, a hamis bankkártya készítése, illetve az ilyen bankkártya megszerzése.

A bűncselekmény egyenes szándékkal követhető el, az elkövetési magatartást felhasználás céljából kell kifejteni. 

A bűncselekmény elkövetője tettesként is bárki lehet.
A befejezett bűncselekmény megállapításához elég a célzat, a hamis bankkártya felhasználása nem szükséges.

4)	Bankkártyával visszaélés 

313/C. § (1) Aki
a) hamis vagy hamisított bankkártyát jogtalan haszonszerzés végett felhasznál,
b) bankkártyát jogosulatlanul felhasznál,
c) a hamis, a hamisított vagy a jogosulatlanul használt bankkártyával történő fizetést elfogadja,
és ezzel kárt okoz, bankkártyával visszaélést követ el.
(2) A büntetés vétség miatt két évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha a bankkártyával visszaélés kisebb kárt okoz vagy a bűncselekményi értékhatárt meg nem haladó kárt okozó bankkártyával visszaélést
a) bűnszövetségben,
b) üzletszerűen
követik el.
(3) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a bankkártyával visszaélés nagyobb kárt okoz,
b) a kisebb kárt okozó bankkártyával visszaélést a (2) bekezdés a)-b) pontjában meghatározott módon
követik el.
(4) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a bankkártyával visszaélés jelentős kárt okoz,
b) a nagyobb kárt okozó bankkártyával visszaélést a (2) bekezdés a)-b) pontjában meghatározott módon
követik el.
(5) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a bankkártyával visszaélés különösen nagy kárt okoz,
b) a jelentős kárt okozó bankkártyával visszaélést a (2) bekezdés a)-b) pontjában meghatározott módon
követik el.
(6) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a bankkártyával visszaélés különösen jelentős kárt okoz,
b) a különösen nagy kárt okozó bankkártyával visszaélést a (2) bekezdés a)-b) pontjában meghatározott módon követik el.
(7) A (2)-(6) bekezdés szerint büntetendő az is, aki a bankkártyával visszaélést a csekkgarantáló kártyához tartozó csekkre nézve követi el.

A bankkártyával visszaélés elsősorban az elkövetési tárgyában ér el a csalás törvényi tényállásától. Ebben az esetben a megtévesztés passzív alanyáról nem beszélhetünk, az elkövetés tárgya a hamis vagy meghamisított bankkártya.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a felhasználás. A törvény tényálláseredményt is tartalmaz, a károkozást.

A bankkártyával visszaélés egyenes szándékkal követhető el, a célzat a csaláshoz hasonlóan a jogtalan haszonszerzés.

A bűncselekmény elkövetője tettesként is bárki lehet.
A bankkártyával visszaélés a csaláshoz képest speciális tényállás, ezért halmazatot megállapítani nem lehet. Ha a bankkártyával visszaélés ötezer forintot meg nem haladó kárt okoz, nem bűncselekmény.

5)	A bankkártya fogalma 

313/D. § A 312/A. §, valamint a 313/B-313/C. § alkalmazásában bankkártya minden olyan, pénzintézeti tevékenységet végző jogi személy által kibocsátott kártya, amely pénz felvételére, illetőleg áru vagy szolgáltatás ellenértékének kiegyenlítésére szolgál.

Nem minden ellenérték követelésére jogosító kártya minősül bankkártyának. 
A 313/D.§ szerint a fedezetlen bankkártya felhasználása a bankkártya-hamisítás és a bankkártyával visszaélés vonatkozásában bankkártyának a pénzintézeti tevékenységet végző jogi személy által kibocsátott olyan kártya minősül, amely pénz felvételére, illetőleg áru vagy szolgáltatás ellenértékének kiegyenlítésére szolgál. 
A bankkártya mindig a bank tulajdonában marad, használója csak birtokosa a kártyának.

38. Lopás.   Jogtalan elsajátítás.   Jármű önkényes elvétele

1) Lopás

316. § (1) Aki idegen dolgot mástól azért vesz el, hogy azt jogtalanul eltulajdonítsa, lopást követ el.
(2) A büntetés vétség miatt két évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha a lopást kisebb értékre, vagy a szabálysértési értékre elkövetett lopást
a) bűnszövetségben,
b) közveszély színhelyén,
c) üzletszerűen,
d) dolog elleni erőszakkal,
e)
f) helyiségbe vagy ehhez tartozó bekerített helyre megtévesztéssel vagy a jogosult (használó) tudta és beleegyezése nélkül bemenve,
g) hamis vagy lopott kulcs használatával,
h) lakást vagy hasonló helyiséget az elkövetővel közösen használó sérelmére,
i) zsebtolvajlás útján,
j) másnak a bűncselekmény elhárítására képtelen állapotát kihasználva
követik el.
(3)
(4) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a lopást nagyobb értékre,
b) a kisebb értékre elkövetett lopást
1. a (2) bekezdés a)-d) pontjában meghatározott módon,
2. kulturális javak körébe tartozó tárgyra
követik el.
(5) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a lopást jelentős értékre,
b) a nagyobb értékre elkövetett lopást a (2) bekezdés a)-d) pontjában meghatározott módon
követik el.
(6) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a lopást különösen nagy értékre,
b) a jelentős értékre elkövetett lopást a (2) bekezdés a)-d) pontjában meghatározott módon
c)
követik el.
(7) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a
a) a lopást különösen jelentős értékre,
b) a különösen nagy értékre elkövetett lopást a (2) bekezdés a)-d) pontjában meghatározott módon,
c) a lopást bűnszervezet tagjaként
követik el.

A lopás jogi tárgya a vagyoni viszonyok fennálló rendje; közelebbről a tulajdonjog és a meglévő birtokállapot.

A lopás elkövetési tárgya: az olyan dolog, amely az elkövető számára idegen, más személy birtokában van és értékkel bír.

A dolog általános fogalmát a Btk. nem határozza meg, így annak értelmezésénél a polgári jog szabályaiból kell kiindulni. 
A Ptk. szerint minden birtokba vehető dolog tulajdonjog tárgya lehet. 
Mivel a lopás elkövetési magatartása az elvétel, a lopás csak ingó dologra követhető el.
A dolog nemcsak élettelen tárgy, hanem élőlény is lehet. Embert ellopni nem lehet, a szervátültetésre alkalmas emberi szerv viszont dolognak tekinthető, s így lopás elkövetési tárgya lehet.
 
A dolog fogalmát a 333.§-ának 1.pontja kiterjeszti a villamos és gazdaságilag hasznosítható más energiára, úgyszintén a vagyoni jogosultságot megtestesítő olyan okiratra, amely a benne tanúsított vagyoni érték vagy jogosultság feletti rendelkezést önmagában biztosítja.

A lopás szempontjából a dolognak idegennek kell lennie. 
Idegen a dolog, ha az nem az elkövetőé, hanem más természetes vagy jogi személyé. A saját és az uratlan dologra nézve a lopást elkövetni nem lehet.

A közös tulajdonban lévő dolgok tekintetében – kétség esetén – a tulajdonosok tulajdoni hányada egyenlő. A tulajdonostársak mindegyike jogosult a dolog birtoklására és használatára. Ebből következően a közös tulajdonban lévő dolog nem idegen egyik tulajdonostárs számára sem, tehát lopás elkövetési tárgya nem lehet. A házastárs különvagyonára a lopás elkövethető.

Az elkövetési tárgy további jellemzője, hogy az idegen dolog más személy birtokában van, vagyis az elkövető mástól veszi el.

A dolog tulajdonosa legtöbbször a dolog birtokosai is, ám a tulajdonos és a birtokos személye nem feltétlenül azonos. A Ptk. szerint a birtokot megszerzi, aki a dolgot magához veszi, vagy akinek az más módon a hatalmába került. Birtokos tehát az is, aki jogalap nélkül birtokol. Ebből következik, hogy lopni nemcsak a dolog tulajdonosától, hanem annak birtokosától is lehet. Lopásnak minősül a dolog jogtalan elvétele az olyan személytől is, akihez a dolog bűncselekmény vagy szabálysértés útján került.

Ha az idegen dolog már az elkövető birtokában van, a lopást nem lehet megvalósítani, legfeljebb a sikkasztás kerülhet szóba. Amennyiben a birtokból a dolog elvesztés folytán kerül ki, a megszerzéssel a jogtalan elsajátítás követhető el.

A lopás elkövetési tárgya csak olyan dolog lehet, amely értékkel bír. Az érték nagysága kiemelkedő jelentőségű a lopás minősítése szempontjából. 

Az érték a dolog pénzben kifejezett forgalmi értéke. A forgalmi érték alatt a dolog kiskereskedelmi árát kell érteni. Ha a dolognak kiskereskedelmi ára nincs, az elkövetési értéket az összes körülmény figyelembevételével kell meghatározni.

A villamos energiára elkövetett vagyon elleni bűncselekmény minősítése szempontjából irányadó értéket az elkövetés időpontjában érvényes általános díjtétel alapulvételével kell megállapítani
Mivel a lopást dologra követik el, a bűncselekménynek passzív alanya nincs, de értelemszerűen van sértettje. Sértett az, akinek jogát vagy jogos érdekét a bűncselekmény sértette vagy veszélyeztette. A sértettek számának a halmazat, illetőleg a folytatólagos egység megállapítása szempontjából van jelentősége.

A lopás elkövetési magatartása az elvétel. 
Az elvétel aktív tevékenység, amelynek hatására a dolog feletti birtokviszony megváltozik: a dolog kikerül az eredeti birtokos hatalmából és átkerül az elkövető uralmi körébe. 
Az elvétel nem feltétlenül egyetlen mozdulatból álló cselekmény, hanem az térben és időben is elhúzódhat. Az ilyen többmozzanatú elvételi cselekmény mindaddig tart, amíg a birtokos-változás a dolog felett teljességgel nem realizálódik.

A lopás diszpozíciójában az elkövetés módja nem szerepel, de a bűncselekmény minősítési rendszerében jelentőséghez jut a dolog elleni erőszakkal, a helyiségbe való jogtalan bemenettel, zsebtolvajlás útján, valamint az elhárításra képtelen állapot kihasználásával elkövetett lopás.

A lopás szándékos és célzatos bűncselekmény. A tolvaj azért veszi el az idegen dolgot, hogy azt jogtalanul eltulajdonítsa. 
A célzatosságból következik, hogy a lopás eshetőleges szándékkal vagy gondatlanságból nem követhető el.

Az elkövető szándékának át kell fognia az objektív tényállási elemeket, ám a dolog értéke és a sértettek száma tekintetében való tévedés irreleváns. Ezért a bűncselekmény minősítése a kísérletnél az elkövető által ellopni szándékolt dolog értékéhez igazodik, ha pedig a lopás befejeződött, úgy az ellopott dolog tényleges értéke az irányadó.

A vagyoni haszonszerzés nem tényállási eleme a lopásnak. Ezért e bűncselekmény akkor is megvalósul, ha az elkövető a dolgot akként veszi el, hogy az értékének megfelelő összeget helyette otthagyja.

Az idegen dolog időleges használat végetti elvétele nem minősül lopásnak. Az idegen jármű jogtalan használat céljából való elvétele a jármű önkényes elvételének tényállását meríti ki.

A lopást tettesként bárki elkövetheti, kivéve a dolog tulajdonosát és birtokosát. Akihez a dolog véletlenül vagy tévedésből került, vagy aki a dolgot találta, jogtalan elsajátításért vonható felelősségre, az ehhez szükséges egyéb tényállási elemek megléte esetén.

A tettesség és a részesség körében az alábbi eseti döntések érdemelnek figyelmet:
Nem létesül társtettesség, ha az elkövető olyan személlyel együtt hajtja végre a cselekményt, aki büntetőjogi felelősségre nem vonható.
A lopásnak nem pszichikai bűnsegédje, hanem felbujtója az, aki a lakásbetörésben részt vevő társainak rendelkezésre bocsátja a lehetséges sértettek lakcímét, illetve megjelöli az elkövetés helyét.

A lopás alaki (immateriális), tiszta tevékenységi bűncselekmény, amelynek a tényállásban eredmény (kár, vagyoni hátrány) nem szerepel. Ezért az elkövetési magatartás megvalósításával – az elvétellel a bűncselekmény befejeződik. 
A dolog megragadása vagy elmozdítása a lopás kísérletéhez tartozik. Az elvitel viszont már csak a befejezettségen túli mozzanatként értékelhető.

A befejezett lopás esetén a ténylegesen eltulajdonított értékhez igazodik a bűncselekmény minősítése, akkor is, ha az elkövető szándéka kisebb érték megszerzésére irányult.

Ugyanazon sértett sérelmére elkövetett egy- vagy többmozzanatú lopás: természetes egység. 
Ha az áramlopás elkövetője az árammérő óra megkerülésével hosszabb időn át szabálytalanul használ áramot, természetes egység valósul meg.

A folytatólagos egység megállapítása szempontjából kiemelkedő jelentőségű, hogy az elkövető a lopási cselekményeket azonos sértett sérelmére kövesse el. 

Sajátos halmazati problémákat vet fel a lopás kapcsolata a rongálással és a magánlaksértéssel. A megoldást a BK 126. tartalmazza.
A dolog elleni erőszakkal, továbbá a helyisébe vagy ezekhez tartozó bekerített helyre megtévesztéssel vagy a jogosult tudta és beleegyezése nélkül bemenve, valamint a hamis vagy lopott kulcs használatával elkövetett lopás esetében a keletkezett kár összege a lopás érték szerinti minősítése szempontjából nem vehető figyelembe.

A rongálás vagy a magánlaksértés törvényi egység folytán bűnhalmazatban csak akkor állapítható meg, ha a rongálásnak, illetve a magánlaksértésnek valamennyi tárgyi és alanyi ismérve a lopástól elkülönülten megvalósult. 
A tárgyi és alanyi ismérvek elkülönülésének hiányában is meg kell állapítani a lopás és rongálás bűncselekményeinek bűnhalmazatát, ha a rongálásnak az előírt büntetési tétele az adott esetben a dolog elleni erőszakkal elkövetett lopás büntetési tételénél súlyosabb. 
A magánlaksértésnek a 176.§ (4) bekezdése szerinti bűntetti alakzata kerül halmazatba a lopás vétségével.
A kétszeres értékelés elkerülése végett a bűnhalmazati minősítés említett eseteiben a lopás nem értékelhető dolog elleni erőszakkal elkövetettnek.

A személyi vagyont károsító lopás miatt az elkövető csak magánindítványra büntethető, ha a sértett hozzátartozója. 
A büntetés korlátlanul enyhíthető, ha a lopás elkövetője – mielőtt a felfedezték volna – a hatóságnak vagy a károsultnak bejelenti és a kárt megtéríti, vagy megtesz minden tőle elvárhatót a kár megtérítése érdekében.

A lopás tényállása csupán a diszpozíciót határozta meg és további bekezdésekben rendelkezett a bűncselekmény vétségi és egyre súlyosbodó bűntetti alakzatairól. Figyelmet érdemel, hogy a lopásnak van szabálysértési alakzata.

A lopás minősítése szempontjából meghatározó jelentősége van az elvett dolog értékének. A hatályos jogszabály megkülönböztet szabálysértési, kisebb, nagyobb, jelentős, különösen nagy és különösen jelentős értéket. Ezek az értékek a következők:
•	a szabálysértési érték a tízezer forintot
•	a kisebb érték a kétszázezer forintot
•	a nagyobb érték a kétmillió forintot
•	jelentős érték az ötvenmillió forintot 
•	különösen nagy  érték az ötszázmillió forintot nem haladja meg; 
•	a különösen jelentős érték pedig az ötszázmillió forintot meghaladja.

Az érték nagysága mellett súlyosabban minősül a lopás, ha bűnszövetségben, közveszély színhelyén, üzletszerűen vagy dolog elleni erőszakkal valósul meg.

a)Bűnszövetség akkor létesül, ha két vagy több személy bűncselekményeket szervezetten követ el vagy ebben megállapodik. 
Bűnszövetség megállapításának akkor van helye, ha két vagy több személy akár ugyanolyan, akár különböző jellegű bűncselekmények szervezett elkövetésében megállapodik, ám szükségesnek tartja, hogy ennek alapján legalább egy bűncselekményt elkövessenek vagy annak elkövetését megkíséreljék. A bűnszövetségben való elkövetés megállapítása esetén is alkalmazni kel a Btk-nak a tettességre és a részességre vonatkozó rendelkezéseit. A bűnszövetség keretében tanúsított magatartás tehát minősíthető tettesi, társtettesi, felbujtói vagy bűnsegédi tevékenységnek.

b) Közveszély színhelye az olyan terület, ahol pusztító erők hatnak, s amelyek hatására meg nem határozható számú személy élete, testi épsége, illetőleg jelentős értékű dolog állaga kerül veszélybe. Ilyen az árvízzel sújtott terület, vagy a robbanás, tűzvész, földrengés környezete. 
A lopás minősítése szempontjából közömbös, hogy a közveszélyt természeti csapás vagy emberi magatartás okozta-e.

c) Üzletszerűen cselekszik, aki hasonló cselekmények elkövetése révén rendszeres haszonszerzésre törekszik. 
Az üzletszerűség szempontjából hasonló cselekmény a lopás, a sikkasztás, az orgazdaság, a csalás, a rablás, a kifosztás, a zsarolás és a vásárlók megkárosítása. Ezeknek a bűncselekményeknek a hasonló jellege abban áll, hogy a vagyoni viszonyokat haszonszerzési célból támadják. 

d) A dolog elleni erőszak fogalmát az ítélkezési gyakorlat folyamatosan alakítja ki. Általánosságban az mondható, hogy a dolog elleni erőszak esetén az elkövető a fizikai ráhatást elsősorban a dologra fejti ki anélkül, hogy az személy elleni támadást jelentene. 
A dolog elleni erőszak magába foglalja a helyiségbe és ahhoz tartozó bekerítet helyre erőszakkal történő behatolást, továbbá a megőrzésre szolgáló zár vagy készülék feltörését. Nem feltétele a dolog elleni erőszaknak a károkozás, az állagsérelem és jelentősebb erőkifejtés sem szükséges annak megvalósulásához

Csak a szabálysértési értékre elkövetett lopást emelik vétséggé a következő pontok:
f) Helyiségbe vagy ehhez tartozó bekerített helyre megtévesztéssel vagy a jogosult tudta és beleegyezése nélkül bemenve követi el a lopást a “besurranó” tolvaj. 
Megtévesztő magatartásnak minősül, ha az elkövető gyermektől kéri el a kulcsot, vagy hivatalos személynek adja ki magát. Csak akkor lehet megállapítani, ha a lopás elkövetésére irányuló szándék már a bemenetel előtt fennállott.

g) A hamis kulcs használata akkor állapítható meg, ha az elkövető olyan kulcsot vesz igénybe a lopáshoz, amely nem a felnyitandó zárhoz készült, illetőleg álkulcsot vagy egyéb, a zár felnyitására alkalmas eszközt használ.

h) A lakást vagy hasonló helyisége közösen használók azok, akik a lakásban, illetve az adott helyiségben állandóan vagy huzamosabb ideig együtt laknak, illetve tartózkodnak. Közösen használt helyiségek a közös munkahely, a tanterem, a közös öltözködő vagy a kórterem az ott kezelt betegek számára.

i) A zsebtolvajlás útján elkövetett lopást jogi fogalomként, “műszóként” kell érteni, amely nem feltétlenül a zsebből való lopást jelenti, hanem azt, hogy az elkövető a sértett közvetlen testi közelségébe férkőzve észrevétlenül lop olyan tárgyat, amely annak testi őrizetében vagy a testén elhelyezett holmijában van.
Ha a tolvaj üres zsebbe nyúl, cselekményét nem lehet alkalmatlan tárgyon elkövetett kísérletnek minősíteni, ugyanis az “ott nem lévő dolog” nem alapozza meg az alkalmatlan kísérlet megállapítását. 

j) Másnak a bűncselekmény elhárítására képtelen állapotát kihasználva elkövetett lopás (ún. markecolás) esetében nem az elkövető hozza elhárításra képtelen állapotba a sértettet, hanem az elkövetőtől függetlenül kerül ilyen állapotba, pl. nagyfokú ittasság, súlyos betegség, rosszullét vagy mély alvás következtében. 
Az elkövető a sértettnek ezt az állapotát használja fel a testközelben lévő dolog elvételére.

A kulturális javak körébe tartozó tárgyra elkövetett lopás sohasem szabálysértés vagy vétség, hanem bűntett.

Még létezik egy minősítő körülmény miszerint, ha a lopást bűnszervezet tagjaként követik el. Bűnszervezet a bűncselekmények rendszeres elkövetése révén haszonszerzés végett létrejött olyan bűnszövetség, amely feladatmegosztáson, alá-fölérendeltségi rendszeren és személyi kapcsolatokon nyugvó szerepvállaláson alapul (137.§ 8.pontja)

2) Jogtalan elsajátítás

325. § (1) Aki a talált idegen dolgot eltulajdonítja, avagy nyolc nap alatt a hatóságnak vagy annak, aki elvesztette, nem adja át, úgyszintén aki a véletlenül vagy tévedésből hozzá került idegen dolgot eltulajdonítja vagy nyolc nap alatt vissza nem adja, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évig terjedő szabadságvesztés, ha a jogtalan elsajátítást a kulturális javak körébe tartozó tárgyra követik el.

A jogtalan elsajátítás jogi tárgya a vagyoni viszonyok fennálló rendje. A jogalkotó e tényállással a birtokból kiesett dolgok tulajdonjogát védi. 

Az elkövetési tárgy a talált, véletlenül vagy tévedésből az elkövetőhöz került idegen ingó dolog.
Találni csak elveszett dolgot lehet. 
Elveszett az a dolog, amely a jogosított akaratán kívül került ki a birtokából. Fogalmilag kizárt az elvesztés megállapítása, ha a birtokos tud arról, hogy a dolog hol van és azt – bármilyen okból – azzal a szándékkal hagyta el, hogy hosszabb-rövidebb időn belül visszatér és a dolgot magához veszi. Ezért nem tekinthető sem uratlannak, sem elveszettnek az őrizetlenül hagyott jármű. 
Nem elveszett az olyan – birtokból kiesett - dolog sem, amelynek tulajdonosa még a helyszínen van, s fennáll a reális lehetősége annak, hogy a dolgát újra birtokba vegye.

Nem minősül találásnak a közforgalmú közlekedési és szállítási vállalat szállítóeszközén vagy a közönség számára nyitva álló hivatali helyiségekben elveszett dolog birtokbavétele.

Véletlenül kerül az elkövetőhöz a dolog, ha a birtokosváltozás az érdekelt személyek akaratán kívül és cselekményétől függetlenül következik be.
Tévedésből kerül az elkövetőhöz a dolog, ha akár az elkövető, akár a jogosított magatartása folytán kerül a dolog a birtokába, jóllehet ezt valójában egyikük sem akarta.
Az uratlan dolgot bárki jogszerűen birtokba veheti és azon tulajdonjogot szerezhet.

A jogtalan elsajátítás elkövetési magatartása az eltulajdonítás vagy az át nem adás.
A talált dolog birtokbavétele önmagában nem jogellenes magatartás, a dolog tartása sem, a nyolcnapos határidőn belül.
Az eltulajdonítás a dologgal tulajdonosként való rendelkezést jelenti.

Az átadási kötelezettséget mulasztja el az elkövető, ha a találástól számított nyolc nap alatt nem adja át az idegen dolgot a hatóságnak, vagy annak, aki elvesztette. 
Ha az elkövető nem ismeri a dolog tulajdonosát, számára egyetlen jogszerű lehetőség adódik: a talált, tévedésből vagy véletlenül hozzá került idegen dolog átadása a hatóságnak. A találónak ugyanazt a dolgot kell átadnia, amit birtokba vett.
A hatóság a találás helye szerinti illetékes polgármesteri hivatal. Jogszerűnek tekintendő az is, ha a találó a dolgot a rendőrségen vagy a közlekedési vállalat végállomásán, pályaudvaron adja le.

A jogtalan elsajátítás szándékos bűncselekmény. Az elkövető szándékának át kell fognia, hogy a hozzá került dolog nem elhagyatott, hanem csupán birtokból kiesett. 
Ha az elkövető e tekintetben tévedésben van, a bűncselekmény nem jön létre még akkor sem, ha a tévedést a gondatlansága okozta hiszen a jogtalan elsajátítás gondatlan alakzata nem büntetendő.
A szándéknak az első fordulatban eltulajdonításra kell irányulnia. Ha a szándék csupán a dolognak a határidőn belüli használatára irányul, a bűncselekmény nem valósul meg.

E bűncselekmény tettese csak az lehet, aki az idegen dolgot találta, vagy az tévedésből vagy véletlenül került hozzá.
Amennyiben az elsajátítást olyan személy követi el, akinek munkaköréből folyó kötelessége az elveszett dolog magőrzése, biztonságba helyezése: sikkasztást követ el. 
Ha a találó rábízza a dolgot másra azzal, hogy azt jutassa el a hatósághoz és a megbízott a dolgot eltulajdonítja, szintén sikkasztást követ el.
 
A jogtalan elsajátítás eredményt nem tartalmazó alaki bűncselekmény, amely az elkövetési magatartás tanúsításával befejeződik. 
Kísérlete csak az eltulajdonítással megvalósuló alakzatnak lehetséges. Az átadási kötelezettség elmulasztásának a kísérlete fogalmilag lehetetlen , mert a talált dolgok nyolc napon belüli tartása megengedett (nem jogellenes), a határidő elteltével pedig a bűncselekmény befejezetté válik.

A lopás és a jogtalan elsajátítás között fontos különbség, hogy a tolvaj az idegen dolgot más birtokából veszi el jogtalan eltulajdonítás végett; a jogtalan elsajátítás tettese pedig a birtokból kiesett dolgot tulajdonítja el. Ha az elkövető felismeri, hogy nem elveszett dologról van szó, a dolog célzatos elvételével lopást valósít meg.

A sikkasztásnál a sértett rábízza az idegen dolgot az elkövetőre, aki azt jogtalanul eltulajdonítja. A jogszabály erejénél fogva sajátos rábízás az az eset, amikor a közforgalmú közlekedési vállalat, valamint közintézmények dolgozója tulajdonítja el az ott elveszett dolgot. Mivel az ilyen dolog az adott intézmény kezelésébe kerül, az elkövet nem jogtalan elsajátításért, hanem sikkasztásért felel.

A tévedésbe tartással elkövetett csalást az elkövető szándéka keletkezésének időpontja határolja el a jogtalan elsajátítástól. A jogtalan elsajátítás elkövetője a dolog hozzákerülésekor jóhiszemű, nem maga okozza a sértett tévedését, azt csak később ismeri fel és ennek következményeit használja ki. Csalásnál viszont az elkövető már a dolog átvételekor tudatában van a tévedésnek, azt fenntartja, erősíti.

 Hozzátartozó sérelmére elkövetett jogtalan elsajátítás csak magánindítványra büntetendő; és a tevékeny megbánás szabályai is érvényesülnek e bűncselekmény körében.

A jogtalan elsajátítás vétségének csak alapesete létezik. Megállapításának feltétele, hogy az idegen dolog értéke meghaladja a szabálysértési értékhatárt. A tízezer forintot meg nem haladó értékre elkövetett cselekmény szabálysértésnek minősül.

3) Jármű önkényes elvétele

327. § (1) Aki idegen gépi meghajtású járművet mástól azért vesz el, hogy jogtalanul használja, vagy az így elvett, illetve a rábízott ilyen járművet használja jogtalanul, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a bűncselekményt
a) erőszakkal, avagy az élet vagy testi épség elleni közvetlen fenyegetéssel,
b) bűnszövetségben
követik el.
(3) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a (2) bekezdés a) pontjában írt bűncselekményt fegyveresen vagy bűnszövetségben követik el.

A jármű önkényes elvételének jogi tárgya a vagyoni viszony fennálló rendje, s ezen belül a birtoklás és a használat zavartalansága. A jogalkotó e tényállással a “használati lopás” (furtum usus) ellen kíván védelmet nyújtani.

Az elkövetési tárgy: az idegen gépi meghajtású jármű. 
Gépi meghajtású az a jármű, amelyet beépített erőgép (motor) hajt. 
E bűncselekmény tipikus elkövetési tárgya a gépkocsi és a motorkerékpár, de elkövethető motorcsónakra, géphajóra, sőt ad absurdum repülőgépre is. 
A jármű meghajtásának a szabálysértési alakzat szempontjából van jelentősége, amelyet nem gépi meghajtású járműre lehet elkövetni pl. kerékpár, evezős csónak stb.

A bűncselekmény csakis idegen – tehát nem az elkövető, hanem más tulajdonában lévő – gépi meghajtású járműre követhető el. 
A saját jármű birtokbavétele akkor sem valósítja meg ezt a bűncselekményt, ha erre nézve másnak birtokjoga áll fenn. A közös tulajdonban lévő jármű nem idegen a tulajdonostársak számára.

A jármű önkényes elvételének az elkövetési magatartása az első fordulatban az elvétel, a második fordulatban pedig a jogtalan használat. 
A jogtalanság azt fejezi ki, hogy az elkövetési magatartás tanúsítására a jogosult nem adott az elkövetőnek felhatalmazást. 

Az elvétel olyan birtokbavételt jelent, amely lehetőséget teremt a használati cél realizálására. Az elvétellel az elkövető rövidebb-hosszabb ideig birtokba veszi a járművet és ezzel egyidejűleg kizárja a tulajdonos vagy más jogosult birtoklási (használati) lehetőségét. 
Az elvétel nem jelent szükségképpen használatot is: az üzemképtelen jármű elvontatása megvalósítja az elvételt, de a használatot nem.

A jogtalan használat az elkövetési tárgy rendeltetésszerű igénybevételét jelenti. Nem valósítja meg a jogtalan használatot, aki azért nyitja ki a parkoló gépkocsi ajtaját, hogy abból lopjon, vagy abban aludjon.
Nem minősül használatnak az az eset sem, amikor az elkövető odébb tolja a garázs kijáratát elzáró idegen autót, hogy kihajthasson
.
A jogtalan használat előfeltétele, hogy a gépi meghajtású járművet előzetesen más vegye el, illetőleg a használó a rábízott járműre kövesse el a bűncselekménynek ezt a fordulatát. 

A más által elvett járművet az használja jogtalanul, aki az elvételben nem vett részt és annak befejezése után szerez uralmat a jármű felett. E fordulat tipikusan úgy valósul meg, hogy a járművet – jogtalan használati céllal – elvevő személy másnak engedi át a vezetést. Az átvevő számára nem szükséges azonban, hogy a járművet kizárólagosan használja, birtokolja: elegendő az is, ha rendelkezhet a jármű használati módjáról, útvonaláról.
A jogtalanul elvett jármű utasa nem valósítja meg ezt a bűncselekményt, még akkor sem, ha ismeri az elvétel jogellenességét.

A rábízott jármű jogtalan használatánál nincs elvételre szükség, mert a jármű jogszerűen került az elkövető birtokába. A rábízás e körben értelemszerűen nem terjed ki a gépjármű használatára, hanem csak annak őrzését, javítását foglalja magába.
A szerelőnek javításra átadott gépkocsi kipróbálása (próbafuttatása) a javítással együttjáró (jogszerű) cselekedet, ezért nem alapozza meg a büntetőjogi felelősségre vonást.

A jármű önkényes elvétele eredményt nem tartalmazó (immateriális) bűncselekmény, amelynek minősítése szempontjából az elkövetési tárgy értékének nincs jelentősége.

A jármű önkényes elvétele szándékos és célzatos bűncselekmény. 
Az elkövető szándékának át kell fognia magatartása jogellenességét, tudnia kell az elkövetési tárgy idegen voltáról. 
A használónak tudnia kell továbbá, hogy a járművet előzetesen jogtalan használat végett vették el, illetőleg ismernie kell azt, hogy a rábízott jármű használatára nem kapott felhatalmazást.

A célzat jogtalan használatra – és nem az eltulajdonításra – irányul. A használati célzat határolja el a bűncselekményt a lopástól és a sikkasztástól, valamint – a minősített esetek körében – a rablástól, amelyeket az eltulajdonítási célzat jellemez.

A használati célzatra lehet következtetni, ha az elkövető a járművet a használat után elhagyja, avagy visszaviszi oda, ahonnan elvitte vagy utóbb visszaadja azt tulajdonosának
Eltulajdonítási célzatra következtethetünk, ha az elkövető az idegen járművet elrejti, alkatrészeire szétszedi, a motor- és alvázszámot kicseréli (átüti), a karosszériát átfesti, a rendszámtáblát kicseréli, a járművet eladásra felkínálja stb.
Ha az elkövetési magatartás nem használati, hanem más célra irányul, e bűncselekmény nem jön létre.
Ha az elvétel a jármű megsemmisítése céljából történik, szintén kizárt a jármű önkényes elvételének megállapítása. A haszonszerzési cél nem tényállási eleme a bűncselekménynek.

E bűncselekmény tettese bárki lehet, aki nem jogosult az elvételre, illetve a használatra. 
A jármű önkényes elvételének társtettese az az elkövető is, aki társával akarategységben vesz részt a jármű elvételében, bár annak felnyitásában és vezetésében nem működik közre.

A jármű önkényes elvétele immateriális bűncselekmény, amely az elkövetési magatartás tanúsításával befejeződik.
Az elvétel megkezdése a kísérlet szakaszába viszi a cselekményt. Az elvétel megkezdését jelentheti a gépkocsi ajtajának felnyitása, a motor beindítása stb. – feltéve, hogy az a jogtalan használat végett történik.

A jogtalan használat kísérletéről akkor lehet szó, ha az elkövető az erre irányuló magatartása ellenére a jármű vezetésére nem kerül sor, mert pl. ebben megakadályozzák. Ha a kerekek elmozdulnak a bűncselekmény befejezetté válik.

A minősített esetek körében megfogalmazott eszközcselekmények –az erőszak vagy kvalifikált fenyegetés – megkezdésével a bűncselekmény a kísérlet stádiumába jut, és az elvétellel vagy a jogtalan használattal válik befejezetté.

A jármű önkényes elvételét a lopástól, a sikkasztástól és a rablástól az elkövető célja különbözteti meg. Ez utóbbi bűncselekményeket a jogtalan eltulajdonítási célzat jellemzi, szemben a jármű önkényes elvételével, amelynek elkövetője a bűncselekményt jogtalan használat végett követi el.

A jogtalanul elvett gépjárműre a használatot rövid időközön belüli és ugyanazon elkövető által történő megismétlése: természetes egység. Ugyanazon járműre nézve többszöri elkövetés – egységes akaratelhatározással – a folytatólagosság egységébe olvad. 
A bűncselekmény annyi rendbeli jármű önkényes elvétele halmazatának minősül, ahány jármű tekintetében valósít meg.
 
Ha a szándék a jogtalan használaton túlmenően a gépjárműben található dolgok ellopására is kiterjed: a jármű önkényes elvételével halmazatban a lopást is meg kell állapítani. Az ellopott gépkocsi használata viszont nem eredményez halmazatot. Ilyenkor a jogtalan használat a lopás büntetlen utócselekményének minősül.

A jármű önkényes elvételének elkövetője csak magánindítványra büntethető, ha a sértett a hozzátartozója. A tevékeny megbánás e bűncselekmény körében is lehetővé teszi a büntetés korlátlan enyhítését, illetőleg annak mellőzését.

Minősített esetei, ha a bűncselekményt erőszakkal, avagy az élet és testi épség elleni közvetlen fenyegetéssel, bűnszövetségben vagy fegyveresen követik el.

39. Sikkasztás.  Hűtlen kezelés.   Hanyag kezelés

1)	Sikkasztás

317. § (1) Aki a rábízott idegen dolgot jogtalanul eltulajdonítja, vagy azzal sajátjaként rendelkezik, sikkasztást követ el.
(2) A büntetés vétség miatt két évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha a sikkasztást kisebb értékre vagy a szabálysértési értékre elkövetett sikkasztást
a) bűnszövetségben,
b) közveszély színhelyén,
c) üzletszerűen,
d)
követik el.
(3)
(4) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sikkasztást nagyobb értékre,
b) kisebb értékre elkövetett sikkasztást a (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott módon,
c) a sikkasztást kulturális javak körébe tartozó tárgyra
követik el.
(5) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sikkasztást jelentős értékre,
b) a nagyobb értékre elkövetett sikkasztást a (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott módon
követik el.
(6) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sikkasztást különösen nagy értékre,
b) a jelentős értékre elkövetett sikkasztást a (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott módon
követik el.
(7) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sikkasztást különösen jelentős értékre,
b) a különösen nagy értékre elkövetett sikkasztást a (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott módon
követik el.

A sikkasztás jogi tárgya a vagyoni viszonyok fennálló rendje. 
Az elkövetési tárgya: az elkövetőre bízott idegen dolog. 

A sikkasztásnak a lopásoz képest megkülönböztető sajátossága az, hogy az elkövetőnek jogszerűen kerül a dolog a birtokába, mert azt rábízták. A rábízás a dolog birtokba adását jelenti, amelynek jogcíme közömbös.

A sikkasztás szempontjából nincs jelentősége a rábízás időtartamának, az lehet hosszabb vagy rövidebb idejű. 
Közömbös a rábízó és az elkövető közötti kapcsolat is; nem szükséges hogy kettejük között olyan bizalmas viszony álljon fenn, amely a rábízás tényét indokolná. Alkalmi ismeretség alapján rábízott dologra nézve is elkövethető a sikkasztás.

A dolog megtekintésre való átadása azonban nem tekinthető rábízásnak, és az sem, ha a sértett a dolgot csak néhány másodpercre adja át az elkövetőnek úgy, hogy annak a közelében tartózkodik. Az ilyen dolog eltulajdonítása lopásnak minősül.

Az idegen pénz kiadása önmagában nem sikkasztás, feltéve hogy a megfelelő összeg a tulajdonos részére rendelkezésre áll, s az neki bármikor visszaadható. Más a helyzet, ha a megbízási jogviszonyból következően nem megengedett az elkövetőre bízott pénz ilyen módon való kezelése. Így akkor is sikkasztásért felel, ha rendelkezésre áll a saját vagyonából a megfelelő összeg és visszaadási szándéka is megvan a jogellenesen felhasznált pénz pótlására.
A bizományosi értékesítésre átvett dolgok az átadó tulajdonában maradnak, így azok eltulajdonítása sikkasztásnak minősül.

Mivel a sikkasztást dologra nézve követik el, a bűncselekménynek passzív alanya nincs, de értelemszerűen van sértettje. A sikkasztás sértettje a dolog tulajdonosa.

A sikkasztás elkövetési magatartásai: a dolog eltulajdonítása és a sajátjaként rendelkezés. Mindkét elkövetési magatartás jogtalan, ha annak tanúsítását sem a tulajdonos, sem pedig a jogszabály nem engedi meg az elkövető számára.

Az eltulajdonítás a tulajdonost megillető jogok tényleges gyakorlását jelenti, azaz a dolog tulajdonosaként való birtoklását és használatát, valamint a dologgal tulajdonosként való rendelkezést. Az eltulajdonítás a dolog feletti tényleges uralom végleges gyakorlására irányul, anélkül azonban, hogy a sikkasztó a dolog felett tulajdonjogot szerezhetne.

Ha az elkövető eltagadja, hogy megbízás történt és hogy ennek folytán nála idegen dolog van, sikkasztásért felel. A dolog visszaadásának megtagadása viszont csak polgári jogi következményeket vonhat maga után.

A lopásnál az eltulajdonítás mint célzat szerepel a tényállásban, addig a sikkasztásnál elkövetési magatartásként nyer megfogalmazást, hiszen a sikkasztó a tolvajhoz képest abban a “kedvező” helyzetben van, hogy a dolgot nem kell eltulajdonítás végett elvennie, hiszen a rábízás folytán az nála van.

A sajátként rendelkezés esetén az elkövető olyan intézkedéseket tesz, amelyek a tulajdonost illetik meg, de ezekkel nem kívánja végleg megfosztani a sértettet a tulajdonosi jogosultságaitól. Így pl. sajátjaként rendelkezik az elkövető, ha a dolog birtoklását, használatát másnak átengedi, a dolgot zálogba adja vagy más módon megterheli. Ezekben az esetekben az elkövető szándéka nem a dolog végleges eltulajdonítására, hanem a tulajdonosi jog időleges gyakorlására irányul.

Az elkövetőre bízott gépi meghajtású jármű jogtalan használata nem sikkasztás, hanem a jármű önkényes elvétele (317.§).

A sikkasztás szándékos bűncselekmény. Ha az elkövető szándéka csupán a rábízott dolog rövid idejű használatára terjed ki, e cselekmény sikkasztást nem valósít meg. Hiányzik a sikkasztáshoz szükséges szándék, ha a birtokos a rábízott dologgal a tulajdonos érdekében – a megbízási jogviszony keretét túllépve – rendelkezik.
A haszonszerzés célzat nem tényállásbeli eleme a sikkasztásnak, bár az elkövetőt rendszerint ez a cél vezérli a bűncselekmény elkövetésekor.

A sikkasztás tettese és társtettese csak az a személy lehet, akire az idegen dolgot rábízták. 
Más személy felbujtóként vagy bűnsegédként kapcsolódhat e speciális alanyú bűncselekmény elkövetéséhez.

A sikkasztáshoz nyújtott bűnsegélyt az orgazdaságtól és a bűnpártolástól alapvetően az határolja el, hogy a bűnsegéd a tettessel előzetesen megállapodik az elsikkasztandó dolog átvételében, míg a bűnkapcsolat létesítő orgazdaságnál és bűnpártolásnál éppen ez az előzetes megállapodás hiányzik.

A sikkasztás eredményt nem tartalmazó, immateriális bűncselekmény, amelyet értékre követnek el. A kár nem tényállási eleme ennek a bűncselekménynek.
A sikkasztás az elkövetési magatartás (eltulajdonítás, sajátjaként rendelkezés) tanúsításával befejeződik.
A sikkasztás kísérlete nem kizárt, de a gyakorlatban ritkán fordul elő. Kísérlet megállapítására kerülhet sor, pl. ha az elkövető a rábízott dolog egy részét már jogellenesen eladta, de az összes dolog felett már nem tud a szándékának megfelelően rendelkezni, mert leleplezik.

Az egység és a halmazat körében elhatároló jelentőségű a sértettek száma. A sikkasztás körében bűnhalmazatot kell megállapítani, ha üzletszerűség a bűncselekmény minősítő körülménye, vagy ha a szabálysértési értékre elkövetett sikkasztás az üzletszerűség folytán bűncselekmény. 
A bűnhalmazat megállapítását viszont kizárja, ha a cselekmények a folytatólagosság egységébe tartoznak, az üzletszerűség az alaptényállás eleme, vagy az elkövetési magatartás folyamatos jellegű.

Példák: A sikkasztás és a hűtlen kezelés bűnhalmazatban való megállapításának van helye, ha az állami vállalat alkalmazottja a szállítás végett átvett építési anyagot úgy tulajdonítja el, hogy ehhez a kezelésére bízott gépkocsit jogtalanul igénybe veszi.
A sikkasztással bűnhalmazatban kell megállapítani az annak a leplezése érdekében elkövetett magánokirat-hamisítást.

A személyi vagyont károsító sikkasztás miatt csak magánindítványra büntethető, ha a sértett a hozzátartozója.
A tevékeny megbánás a sikkasztásnál is lehetővé teszi a büntetés enyhítését, illetőleg különös méltánylást érdemlő esetben annak mellőzését.

A sikkasztás minősítése szempontjából alapvető jelentősége van a dolog értékének. 
További minősítő körülmény a bűnszövetségben, a közveszély színhelyén és az üzletszerű elkövetés. 
Ami a legújabb minősítő körülmény, hogyha a sikkasztást kulturális javak körébe tartozó tárgyra követik el márciustól a tényállás egy (7) bekezdéssel egészül ki, mely szerint a büntetés súlyosabb, ha a sikkasztást jelentős értékre vagy a különösen nagy értékre elkövetett sikkasztást bűnszövetségben, közveszély színhelyén vagy üzletszerűen követik el.

2)	Hűtlen kezelés 

319. § (1) Akit idegen vagyon kezelésével bíztak meg, és ebből folyó kötelességének megszegésével vagyoni hátrányt okoz, hűtlen kezelést követ el.
(2) A büntetés vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha a hűtlen kezelés kisebb vagyoni hátrányt okoz.
(3) A büntetés bűntett miatt
a) három évig terjedő szabadságvesztés, ha a hűtlen kezelés nagyobb vagyoni hátrányt,
b) egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a hűtlen kezelés jelentős vagyoni hátrányt,
c) két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a hűtlen kezelés különösen nagy vagyoni hátrányt,
d) öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a hűtlen kezelés különösen jelentős vagyoni hátrányt okoz.

Jogi tárgya a vagyoni viszonyok fennálló rendje; közelebbről a sértettnek az a joga, hogy vagyonában – más általi kezelés következtében – hátrányt ne szenvedjen. 

A hűtlen kezelés elkövetési tárgya: az idegen vagyon. 
A vagyon tágabb fogalom, mint a dolog, mert felöleli az ingatlan és ingó dolgok mellett a különböző vagyoni jogokat is. Idegen vagyon mindaz, ami nincs az elkövető tulajdonában. 

A hűtlen kezelés tekintetében idegennek kell tekinteni a közös vagyonnak azt a részét (hányadát) is, amely másnak a tulajdona, illetve amelyhez tartozó jogoknak más a jogosultja. 
Viszont nem állapítható meg hűtlen kezelés a házassági életközösség tartama alatt az együttélésből származó közös vagyon tekintetében.
Az idegen vagyonnak az elkövető kezelésére bízottnak kel lennie. Az olyan vagyonra, amely nem áll az elkövető kezelése, rendelkezése alatt, a hűtlen kezelés nem követhető el.

A hűtlen kezelés elkövetési magatartása: a megbízásból folyó kötelesség megszegése, amely tevéssel és mulasztással is elkövethető.

A vagyonkezelői kötelesség forrása a megbízás. A megbízás alapulhat jogszabályon, belső rendelkezésen, szerződése. 
A megbízásból eredő kötelesség tág fogalom, amelynek forrása lehet munkajogi, polgári jogi, államigazgatási jogi szabály, szerződés és végső soron az ésszerű gazdálkodás követelménye. Az idegen vagyon kezelése nem azonos a sikkasztásnál szereplő rábízással, mert a vagyon felett rendelkezési jogokat is feltételez.

A vagyonkezelő kötelessége, hogy annak érdekeit, akinek a vagyonát rábízták, a tőle elvárható szakértelemmel és gondossággal eljárva, a lehetőség szerint legeredményesebben mozdítsa elő. Az alapvető követelmény a vagyonkezelővel szemben: a károsodás elkerülése, továbbá az elérhető haszon (jövedelem) biztosítása. 

Aki a kezelésére bízott idegen gépi meghajtású járművet a használatra vonatkozó rendelkezésektől eltérő módon veszi igénybe – és ezzel vagyoni hátrányt okoz – hűtlen kezelést valósíthat meg.

A hűtlen kezelés eredménye a kötelességszegéssel okozati összefüggésben a vagyonban bekövetkezett hátrány. A vagyoni hátrány a vagyonban beállott értékcsökkenés (tényleges kár – damnum emergens) mellett az elmaradt vagyoni előnyt (lucrum cessans) is magába foglalja. Az eredménynek az elmaradt vagyoni előnyt is felölelő megjelölése abból a megfontolásból fakad, hogy a vagyonkezelő kötelessége – a gazdasági élet követelményeinek megfelelően – nem korlátozható olyan tevékenységre, amely a vagyonban egyébként beálló értékcsökkenést hárítja el, biztosítani kell annak hasznát, jövedelmét is.

A hűtlen kezelés szándékos bűncselekmény. Az elkövető szándékának ki kel terjednie a kötelesség megszegésre és az ezzel okozatosan keletkező vagyoni hátrány bekövetkezésére.
E bűncselekmény mind egyenes, mind esehetőleges szándékkal elkövethető. A haszonszerzési célzat nem tényállási eleme a hűtlen kezelésnek, ám kétségtelen, hogy a cselekmény mögött gyakran meghúzódik a vagyoni érdek.

Kizárja a szándékos bűnösséget – és ezáltal a hűtlen kezelés megállapítását – ha a megbízott azért szegi meg a megbízó utasítását vagy a megbízási szerződésben foglaltakat, illetőleg azért lépi túl a hatáskörét, mert a megbízója számára kíván vagyoni előnyt biztosítani.

A hűtlen kezelés tettese és társtettese csak az lehet, akit az idegen vagyon kezelésével megbíztak. Más személyek felbujtóként vagy bűnsegédként kapcsolódhatnak a bűncselekményhez.
Pl.: A gépjármű jogtalan igénybevételével elkövetett hűtlen kezelést bűnsegédként valósítja meg, aki a járművet – a jogtalan használó szándékával egyetértve és vele előzetesen megállapodva – utasként veszi igénybe. Az ilyen gépkocsiban való utazás önmagában – előzetes megállapodás nélkül – nem valósít meg bűncselekményt.

A hűtlen kezelés materiális bűncselekmény, amely a vagyoni hátrány bekövetkezésével válik befejezetté. E bűncselekmény kísérlete a kötelességszegéssel kezdődik, és mindaddig tart, amíg az eredmény be nem következett.

A hűtlen kezelés a sikkasztástól abban különbözik, hogy a sikkasztó a rábízott dologgal úgy rendelkezik, mintha a sajátja volna, s az őt megillető rendelkezési jog kereteit meghaladva vagy ilyen jog híján cselekszik. A hűtlen kezelés esetében az elkövetőnek jogában áll a tulajdonos helyett a dologgal rendelkeznie, ezt a jogát azonban a tulajdonos kárára gyakorolja.

A személyi vagyont károsító hűtlen kezelés miatt az elkövető csak magánindítványra büntethető, ha a sértett hozzátartozója. A tevékeny megbánás a hűtlen kezelés körében is lehetővé teszi a büntetés korlátlan enyhítését, illetőleg különös méltánylást érdemlő esetben annak mellőzését.

A hűtlen kezelés körében a szabálysértési, a vétségi és a négy bűntetti alakzatot kizárólag a vagyoni hátrány nagysága különbözteti meg egymástól. Egyéb, a minősítést befolyásoló körülmény a tényállásban nem szerepel.
A szabálysértési, a kisebb, a nagyobb, a jelentős, a különösen nagy és a különösen jelentős vagyoni hátrány mértéke tekintetében az alábbi értékeket kell figyelembe venni:
•	a szabálysértési érték a tízezer forintot
•	a kisebb érték a kétszázezer forintot
•	a nagyobb érték a kétmillió forintot
•	jelentős érték az ötvenmillió forintot 
•	különösen nagy  érték az ötszázmillió forintot nem haladja meg; 
•	a különösen jelentős érték pedig az ötszázmillió forintot meghaladja.

3)	Hanyag kezelés 

320. § (1) Akit olyan idegen vagyon kezelésével vagy felügyeletével bíztak meg, amelynek kezelése vagy felügyelete törvényen alapul, és az ebből folyó kötelességének megszegésével vagy elhanyagolásával gondatlanságból vagyoni hátrányt okoz, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés három évig terjedő szabadságvesztés, ha a hanyag kezelés különösen nagy, vagy ezt meghaladó vagyoni hátrányt okoz.

A hanyag kezelés jogi tárgya és  az elkövetési tárgya ugyanaz, mint a hűtlen kezelés esetében.

A hanyag kezelés tényállása minden tulajdoni formára kiterjed, feltéve, hogy az idegen vagyon kezelése vagy felügyelete törvényen alapul. 
A “törvényen alapul” fordulat nem csupán azt jelenti, hogy a vagyonkezelői és felügyeleti tevékenységet kizárólag törvény határozhatja meg, hanem azt is, ha a törvény felhatalmazása alapján alacsonyabb szintű jogszabály rögzíti az idegen vagyon kezelésének és felügyeletének alapvető szabályait. A vagyonkezelésnek és a felügyeletnek törvényre visszavezethető jogszabályon kell alapulnia.

A megszorító értelmezés – mely szerint kizárólag törvény határozhatja meg a vagyonkezelést és felügyeletet – álláspontunk szerint nem helyénvaló, mert ha ez lett volna a jogalkotó akarata, úgy a tényállásban a “törvény által meghatározott” kitétel szerepelne a “törvényen alapuló” megfogalmazás helyett.

A hanyag kezelés elkövetési magatartása a törvényen alapuló vagyonkezelői és felügyelői kötelesség megszegése vagy elhanyagolása. A kötelesség megszegése tevéssel és mulasztással egyaránt megvalósítható, az elhanyagolást pedig a mulasztás jellemzi. A kötelesség megszegése tekintetében a hűtlen kezelésnél írottak irányadóak. Az elhanyagolás azt jelenti, hogy az elkövető nem tesz meg minden tőle elvárhatót a vagyon kezelése körében, pedig erre a törvény vagy azon alapuló jogszabály kötelezi.

A hanyag kezelés eredménye: az elkövetési magatartással okozati összefüggésben bekövetkezett vagyoni hátrány, azaz a tényleges kár és az elmaradt vagyoni előny együttes összege. A vagyoni hátrány nagysága a bűncselekmény minősítési rendszerében jut jelentőséghez.

A hanyag kezelés bűnösségi konstrukciója sajátos, ugyanis a vagyonkezelői kötelesség megszegése mind szándékos, mind gondatlan lehet, az elhanyagolás viszont gondatlan magatartás. A hanyag kezelés mégis gondatlan magatartás, mivel az eredményt (okozott vagyoni hátrány) az elkövető kizárólag gondatlanságból idézheti elő.

A bűncselekmény tettese csak az a személy, akit olyan idegen vagyon kezelésével vagy felügyeletével bíztak meg, amelynek kezeléséről vagy felügyeletéről a törvény vagy azon alapuló jogszabály rendelkezik.

A kezelés a vagyon gondozását, őrizetét, az azzal való gazdálkodást, annak gyarapítását jelenti. A vagyonkezelő feladata e kötelezettségnek eleget tenni.

A felügyelet a más személyek vagyonkezelői tevékenysége feletti irányítást és ellenőrzést foglalja magában, szintén a törvényen alapuló jogszabály felhatalmazása alapján.
A vagyonkezelő és a felügyeletet gyakorló személy értelemszerűen nem lehet azonos. 
Felelősségük önálló tettesi alakzatként jelenik meg, mert a gondatlanságból megvalósuló hanyag kezelés körében a társtettesség fogalmilag kizárt. A hanyag kezeléshez ez okból nem kapcsolódhat részesi magatartás sem.

A hanyag kezelésnek – mivel gondatlan bűncselekmény – csak befejezett alakzata lehetséges. A hanyag kezelés akkor valósul meg, ha az elkövetési magatartással okozati összefüggésben az eredmény bekövetkezik.

A hanyag kezelés a hűtlen kezelés gondatlan alakzata, az alábbi eltérésekkel:
•	a hűtlen kezelés tettese csak a vagyon kezelője lehet, a hanyag kezelésé pedig emellett a vagyon felügyeletét ellátó személy is;
•	a hűtlen kezelésnél a megbízás szólhat bármely idegen vagyon kezelésére, a hanyag kezelés esetén a megbízás csak törvényen vagy az azon alapuló jogszabályban előírt kezelésre vagy felügyeletre vonatkozhat;
•	a hűtlen kezelés elkövetője a vagyoni hátrányt szándékosan okozza, míg a hanyag kezelésnél az eredményt gondatlanságból idézi elő.

Az egység és halmazat körében az ugyanabban a munkakörben, ugyanolyan magatartással megvalósuló hanyag kezelés törvényi egység.
Egynemű anyagi halmazat akkor jöhet létre, ha az elkövető eltérő magatartásokkal, különböző okokból keletkező vagyoni hátrányokat idéz elő, amelyeket még a gondatlanság körülményei sem fűznek egybe.

A hanyag kezelésnek nincs szabálysértési alakzata. 

40. Csalás.   Hitelezési csalás.   Tartozás fedezetének elvonása

1) Csalás 

318. § (1) Aki jogtalan haszonszerzés végett mást tévedésbe ejt, vagy tévedésben tart és ezzel kárt okoz, csalást követ el.
(2) A büntetés vétség miatt két évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha a csalás kisebb kárt okoz, vagy a szabálysértési értékhatárt meg nem haladó kárt okozó csalást
a) bűnszövetségben,
b) közveszély színhelyén,
c) üzletszerűen,
d)
követik el.
(3)
(4) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a csalás nagyobb kárt okoz,
b) a kisebb kárt okozó csalást a (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott módon
követik el.
(5) A büntetés egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a csalás jelentős kárt okoz,
b) a nagyobb kárt okozó csalást a (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott módon
követik el.
(6) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a csalás különösen nagy kárt okoz,
b) a jelentős kárt okozó csalást a (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott módon
c)
követik el.
(7) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a csalás különösen jelentős kárt okoz,
b) a különösen nagy kárt okozó csalást a (2) bekezdés a)-c) pontjában meghatározott módon,
c) a csalást bűnszervezet tagjaként
követik el.

A csalás a jogi tárgya a vagyoni viszonyok fennálló rendje. 
A csalás nem csupán dologra nézve követhető el. Lehetséges, hogy az elkövető valamilyen vagyoni jogosultságot csal ki oly módon, hogy a megtévesztett személy hátrányos jognyilatkozatot tesz.

A csalás passzív alanya a tévedésben lévő személy. Előfordulhat azonban, hogy az elkövető mást téveszt meg, mint akinek a vagyonában kár keletkezik. Ilyen esetben azt a személyt kell sértettnek tekinteni, akinél – a tévedésbe ejtés következtében – a kár bekövetkezik.

A csalás elkövetési magatartása: a tévedésbe ejtés, valamint a tévedésben tartás.

A tévedésbe ejtés során az elkövető keletkezteti a tévedést úgy, hogy valótlanságot való tényként tüntet fel, vagy valóságos tényt elferdít, megmásít. A tévedésbe ejtés csak tevéssel valósulhat meg.

A tévedésben tartás pedig az elkövető magatartásától függetlenül létrejött tévedés fenntartását (megerősítését, el nem oszlatását) jelenti. 
A tévedésben tartás elkövethető passzív magatartással is, feltéve, hogy az elkövető nem tesz eleget a jogszabályban előírt konkrét felvilágosítási kötelezettségének, vagy a Ptk. 4.§-ában írtakat sérti meg, mely szerint a jogok gyakorlása és a kötelességek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelően kötelesek eljárni.

A csalás létrejöttéhez nem szükséges, hogy az elkövetési magatartás az egész jogügyletre kiterjedjen; elegendő ha a tévedésbe ejtés vagy a tévedésben tartás az ügylet lényeges körülményeire vonatkozik.

A csalás eredménye a kár. 
A kár a bűncselekménnyel a vagyonban okozott értékcsökkenés. A büntetőjogi kárfogalom így csupán a tényleges kárt öleli fel, az elmaradt hasznot nem.

Az elkövetési magatartás és a kár bekövetkezése között okozati összefüggésnek kell fennállnia. A kár nagysága a minősítési rendszerben jut jelentőséghez.

Az elkövetés módja nem tényállási eleme a csalásnak. Így nem csupán a fondorlatos, ravasz tévedésbe ejtéssel, hanem az egyszerű, primitív, könnyen felismerhető magatartással is megvalósítható e bűncselekmény.
Lehetséges, hogy az elkövető a dolog elvételének megkönnyítése érdekében megtévesztő magatartást tanúsít. Ilyen esetben nem csalást, hanem lopást kell megállapítani. Az elhatárolás alapja az, hogy az ilyen ún. fondorlatos lopásnál az elkövető maga veszi el a dolgot, míg a csalás esetében – a megtévesztés hatására – a sértett rendelkezik a dologról.

A csalás szándékos és célzatos bűncselekmény. 
Az elkövető célzata a jogtalan haszonszerzésre irányul. A haszon az elkövető (vagy más személy) vagyonában beálló növekedés.
Az elkövető tudatának át kell fognia a haszon jogtalan voltát, s annak érdekében kell cselekednie, hogy ahhoz hozzájusson. 
Ez a célzat fennáll akkor is, ha az elkövető nem magának, hanem másnak kíván a csalással hasznot szerezni. A károsult hiszékenysége – amit az elkövető a megtévesztéssel kihasznál – a csalásban való bűnösség megállapításánál közömbös.

A jogtalan haszonszerzési célzat kialakulásának meg kell előznie a megtévesztő magatartást.
A csalás célzatos elkövetéséből következik, hogy e bűncselekmény – a haszonszerzés tekintetében – eshetőleges szándékkal vagy gondatlanságból nem követhető el A károkozáshoz azonban elegendő az eshetőleges szándék.

E bűncselekmény tettese bárki lehet. 
Társtettesek mindazok, akik az elkövetési magatartás véghezvitelében – annak legalább egy-egy mozzanata megvalósítása tekintetében – közreműködtek.

A csalás akkor válik befejezetté, ha az elkövetési magatartással okozati összefüggésben a kár bekövetkezik. 
A kísérlet a megtévesztő magatartás tanúsításával kezdődik meg, és mindaddig fennáll, amíg a kár be nem következik. A csalás kísérleténél is vizsgálni kell az elkövető szándékát, hogy az milyen mértékű kár okozására irányult.
Ha az elkövető a megtévesztő magatartást még nem kezdte meg, csak a feltételeket biztosította, a csalás körében nem büntetendő, előkészületről van csupán szó.

A csalásnál is érvényesül az az elv, hogy a halmazat megállapításának lehetősége alapvetően a sértettek számától függ. 

A csalás nem kerülhet valóságos alaki halmazatba azokkal a bűncselekményekkel, amelyekkel a specialitás viszonyában áll. A speciális tényállású bűncselekmény megállapítása általában megelőzi a – hozzá képest – általánosan megfogalmazott csalást. Ilyen bűncselekmények pl. az adócsalás, a hamis tanúzás egyik esete, a pénzhamisítás és a befolyással üzérkedés.
Az ÁFA visszaigénylése a vállalkozó részéről tényleges forgalom lebonyolítása nélkül csalásnak és nem adócsalásnak minősül.

A személyi vagyont kárósító csalás miatt az elkövető magánindítványra büntethető, ha a sértett hozzátartozója. A tevékeny megbánás a csalásnál is lehetővé teszi a büntetés korlátlan enyhítését, illetve különös méltánylást érdemlő esetben annak mellőzését.

A csalás minősítése szempontjából alapvető jelentőségű az okozott kár nagysága. További minősítő körülmény a bűnszövetségben, a közveszély színhelyén és az üzletszerű elkövetés.

2) Hitelezési csalás 

297/A. § Aki gazdasági tevékenység gyakorlásához folyósítandó hitel nyújtásának, megszüntetésének vagy a hitelfeltételek megváltoztatásának kedvező elbírálása érdekében valótlan tartalmú okiratot használ fel, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel.

A bűncselekmény jogi tárgya a gazdálkodás rendje, a hitelezők érdeke.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a valótlan tartalmú okirat felhasználása. 
Az okirat valótlan tartalmú, ha benne foglalt nyilatkozat nem felel meg a valóságnak, függetlenül attól, hogy az a kiállítóként feltüntetett személy nyilatkozatát tartalmazza-e vagy sem. 

Az okirat felhasználásának a gazdasági tevékenység gyakorlásához folyósítandó hitel nyújtásának, megszüntetésének vagy a hitelfeltételek megváltoztatásának kedvező elbírálása érdekében kell történnie. 
A hitelezők nem kell feltétlenül hitelintézetnek vagy más gazdasági társaságnak lennie, a hitelező magánszemély is lehet. 
Üzletszerű hitelezési tevékenységet magánszemély nem végezhet, eseti hitel nyújtására azonban ő is jogosult.

A hitelezési csalás célzatos bűncselekmény. A cél a hitelkérelem kedvező elbírálása.

A hitelezési csalást tettesként bárki elkövetheti. 
Az elkövető a valótlan tartalmú okirat felhasználója, akinek személye eltérhet a gazdasági tevékenység gyakorlójától, a hitel címzettjétől. A valótlan tartalmú magánokirat készítője, ha más tevékenységet nem fejt ki, előkészületet követ el, amely nem büntethető.

A hitelezési csalás a magánokirat-hamisításhoz képest speciális bűncselekmény. 
Ha a valótlan tartalmú okirat közokirat, a 274.§ a) és c) pontjában (hamis közokiratot készít vagy közokirat tartalmát meghamisítja; közreműködik abban, hogy a jog vagy kötelezettség megváltozására vagy megszűnésére vonatkozó valótlan adatot, tényt vagy nyilatkozatot foglaljanak közokiratba) meghatározott esetekben halmazat, míg abban az esetben ha az elkövető a közokirat-hamisítást kizárólag a felhasználással követi el, csak a hitelezési csalás állapítható meg. 
Ha az elkövető a valótlan tartalmú okirat felhasználásával a visszafizetés szándéka nélkül szerzi meg a hitelt, ebben az esetben nem hitelezési csalás, hanem csalás és okirat-hamisítás halmazata állapítható meg.

3) Tartozás fedezetének elvonása 

297. § (1) Aki a gazdasági tevékenységből származó tartozás fedezetéül szolgáló vagyont elvonja, és ezzel a tartozás kiegyenlítését részben vagy egészben meghiúsítja, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Az elkövető nem büntethető, ha a tartozást a vádirat benyújtásáig kiegyenlítik.

A bűncselekmény jogi tárgya a hitelezők érdeke. 

Elkövetési tárgya a tartozás fedezetéül szolgáló vagyon. 
A vagyon lehet az elkövető tulajdona, de lehet másnak a tulajdona is. Olyan vagyonnak kell azonban lennie, amely gazdasági tevékenységből származó tartozás fedezetéül szolgál. 
Azt, hogy mi tekinthető ilyen vagyonnak, más jogszabályok – különöse a Ptk., Gt. – rendelkezései mondják meg. A tartozás éppúgy jelentheti a hitelintézettől felvett kölcsönt, mint a gazdasági tevékenység folyamán keletkezett egyéb tartozást.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a vagyon elvonása. 
Az elvonás olyan tevékenységet jelent, amelynek folytán az adós rendelkezési jogosultsága megszűnik a tartozás fedezetéül szolgáló vagyon felett. 
A bűncselekmény eredménye a tartozás kiegyenlítésének meghiúsítása.

A tartozás fedezetének elvonása nem célzatos bűncselekmény, eshetőleges szándékkal is elkövethető.

A bűncselekményt tettesként bárki elkövetheti, nemcsak a tartozás címzettje vagy az elvont vagyon tulajdonosa.

A bűncselekmény az eredmény bekövetkezésével befejezett. A vagyon elvonása kísérletet valósíthat meg.

Ha a tartozás fedezetéül szolgáló vagyont a vagyonnal rendelkezni jogosult személy vonja el és a csődbűntett megállapításának egyéb feltételei is fennállnak, nem a tartozás fedezetének az elvonását, hanem a csődbűntettet kell megállapítani. Ha a vagyonelvonás egy másik hitelező igényének jogosulatlan kielégítésével történik, ez nem a hitelező jogtalan előnyben részesítésének vétségét, hanem a tartozás fedezetének elvonása bűntettét valósítja meg.

A törvény a tartozás mielőbbi kiegyenlítéséhez fűződő érdekre tekintettel büntethetőséget megszüntető oknak tekinti, ha a tartozást a vádirat benyújtásáig kiegyenlítik. Ezt követően a tartozás kiegyenlítése már csak a büntetés kiszabásánál vehető figyelembe.

41.   Rablás.   Kifosztás

1) Rablás 

321. § (1) Aki idegen dolgot jogtalan eltulajdonítás végett úgy vesz el mástól, hogy evégből valaki ellen erőszakot avagy élet vagy testi épség elleni közvetlen fenyegetést alkalmaz, illetőleg valakit öntudatlan vagy védekezésre képtelen állapotba helyez, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Rablás az is, ha a tetten ért tolvaj a dolog megtartása végett erőszakot avagy élet vagy testi épség elleni közvetlen fenyegetést alkalmaz.
(3) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a rablást
a) fegyveresen,
b) jelentős értékre,
c) bűnszövetségben vagy csoportosan,
d) hivatalos személy ellen, hivatalos eljárása alatt, vagy közfeladatot ellátó személy ellen, e feladatának teljesítése során
követik el.
(4) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a rablást
a) különösen nagy, vagy ezt meghaladó értékre,
b) jelentős értékre hivatalos személy ellen, hivatalos eljárása alatt, vagy közfeladatot ellátó személy ellen, e feladatának teljesítése során, illetőleg jelentős értékre fegyveresen, bűnszövetségben vagy csoportosan,
c) fegyveresen, bűnszövetségben vagy csoportosan hivatalos személy ellen, hivatalos eljárása alatt, vagy közfeladatot ellátó személy ellen, e feladata teljesítése során,
d) bűnszervezet tagjaként
követik el.

A rablás jogi tárgya kettős: egyrészt a vagyoni viszonyok fennálló rendje, másrészt a személyi szabadság sérthetetlensége. 
A rablás összetett bűncselekmény, amelyben a lopás egyesül a személy elleni erőszakkal, illetve az élet és testi épség elleni közvetlen fenyegetéssel.

A dologelvétel a cél, amelynek eszköze a személy elleni erőszak vagy az ún. kvalifikált fenyegetés. Ez indokolja a rablás tényállásának a vagyon elleni bűncselekmények körében történő elhelyezését.

A rablás elkövetési tárgya: az idegen ingó dolog. Ingatlan átadására vagy jogról való lemondásra való kényszerítés nem valósít meg rablást.

A rablás passzív alanya az erőszak, fenyegetés hatása alatt álló személy, sértettje pedig a dolog tulajdonosa (birtokosa). 
A passzív alany és a sértett általában ugyanaz a személy, de az erőszaknak nem feltétlenül a dolog birtokosa ellen kell  irányulnia ahhoz, hogy a rablás bűntette megvalósuljon.

A rablás elkövetési magatartása összetett. 
Az (1) bekezdésben szabályozott rablás első fordulatának célcselekménye a dologelvétel; eszközcselekménye – az elvétel céljából alkalmazott – erőszak, vagy az élet, testi épség elleni közvetlen fenyegetés. A második fordulatban is a célcselekmény a dologelvétel, az eszközcselekmény pedig az öntudatlan vagy védekezésre képtelen állapotba való helyezés.
A (2) bekezdésben meghatározott rablásnál a dolog elvétele megelőzi az erőszakot, illetve az élet, testi épség elleni közvetlen fenyegetést. 
E változat megvalósulása során az elkövető szándéka eredetileg csak lopásra irányult, de utóbb – mikor tetten érték – a dolog megtartása végett alkalmazza az erőszakot, illetőleg a kvalifikált fenyegetést.

A rablásnál az erőszak olyan mérvű alkalmazása szükséges, amely alkalmas a sértett ellenállásának megtörésére vagy akaratának lenyűgözésére, megbénítására. 

Az ilyen erőszak ne engedi az ellenállás és az alkalmazkodó engedelmesség közötti választás lehetőségét. 
Az erőszak olyan fokú, amely alkalmas arra, hogy a sértett vagy harmadik személy akaratát megtörje vagy megbénítsa (vis absoluta). 
Az erőszak személyre irányuló fizikai ráhatás, amely lehet a személyi szabadságtól való megfosztás, megkötözés, földre teperés stb. 
Ha az erőszak kizárólag dolog ellen irányul, vagy csupán “áttevődik” a személyre, rablás megállapításának nincs helye.

A rablási erőszak nem csupán a dolog birtokosa ellen irányulhat, hanem rendszerint jelenlévő személy ellen is. Ez utóbbi esetben a rablás akkor állapítható meg, ha a harmadik személy ellen alkalmazott erőszak a dolog birtokosát ellenállásra képtelenné tette, vagy meggyőzte őt az ellenállás kilátástalanságáról.

A rablás másik eszközcselekménye a fenyegetés. 
A rablási fenyegetéshez nem elegendő a 138.§-ban meghatározott pszichikai ráhatás: olyan súlyos hátrány kilátásba helyezése, amely alkalmas arra, hogy a megfenyegetettben komoly félelmet keltsen. 
A rablás tényállásában szereplő kvalifikált fenyegetésnek az élet vagy testi épség ellen kell irányulnia és közvetlennek kell lennie. A rablási fenyegetés alatt tehát olyan közvetlen következmény kilátásba helyezését kell érteni, amely nemcsak a dolog birtokosa, hanem bárki élete, testi épsége súlyos veszélyeztetését jelenti. 

A kvalifikált fenyegetés esetén tartani lehet annak azonnali bekövetkezésétől, s amely olyan fokú, hogy nem teszi lehetővé a fontolgatást, nem ad a sértettnek lehetőséget arra, hogy válasszon a kilátásba helyezett “két rossz” között.

A rablás elkövetési magatartásának célcselekménye az idegen dolog elvétele, amely annyiban tér el a lopástól, hogy az elvétel nem csupán a dolognak az elkövető által történő elragadásával valósulhat meg, hanem úgy is, hogy a tettes a sértettet a dolog átadására kényszeríti.

A rablás második változata az öntudatlan állapotba vagy védekezésre képtelen állapotba helyezésével elkövetett dologelvétel. Ez esetben a tettes nem alkalmaz erőszakot. Ha ugyanis az öntudatlan vagy védekezésre képtelen állapotot erőszakkal idézték elő, az első fordulatban meghatározott rablást kell megállapítani. Az elkövetési magatartást a második fordulatban a sértettel szemben kell tanúsítani.

Az öntudatlan és védekezésre képtelen állapot előidézésének az elvételt megelőzően és az elvétel céljából kell történnie.
Öntudatlan állapotba az kerül, akit elkábítanak, öntudatlanságig lerészegítenek, gyógyszerrel elaltatnak, s ennek következtében már nincs abban a helyzetben, hogy ellenállást fejtsen ki.
Védekezésre képtelen állapotról van szó, ha a sértett a dolog elvételével szembeni ellenállást fizikai okból nem tudja kifejteni, pl. rázárták az ajtót.

Az idegen dolog elvétele esetén a helyes minősítéshez figyelembe kell venni az öntudatlan állapotot előidéző okokat, különösen ha a sértett részeg. Ha ugyanis a sértett az elkövetőtől függetlenül ittasodott le, s a tettes azt az állapotát használja ki, lopásért felel. Amennyiben a lerészegítés mértéke nem éri el az öntudatlan állapotba helyezést, kifosztást kell megállapítani. Ha viszont az elkövető a sértettet lerészegítéssel helyezi öntudatlan állapotba, rablás valósul meg.
A rablásnak a (2) bekezdésben meghatározott különleges változata esetében is erőszakból, illetve kvalifikált fenyegetésből és a dologelvételből tevődik össze a magatartás, csak a sorrend változik. A tettenért tolvaj a dolog megtartása végett alkalmazza az erőszakot vagy fenyegetést. Ez esetben az erőszak és a fenyegetés nem eszköz-, hanem utócselekménye a lopásnak, amelyet a jogalkotó összefoglalt bűncselekményként (delictum complexum) szemlél. 

A rablás alaki bűncselekmény, amelynek tényállása eredményt nem tartalmaz. Az elvett dolog értékének nagysága a minősítés szempontjából jelentős.

A rablás szándékos és célzatos bűncselekmény. 
A célzat kétszeresen szerepel a tényállásban, hiszen az elkövető az idegen dolgot jogtalan eltulajdonítás végett veszi el mástól, és evégből alkalmazza az erőszakot, kvalifikált fenyegetést, illetőleg az öntudatlan vagy védekezésre képtelen állapotba helyezést. Ha e kétszeres célzat hiányzik, a rablást megállapítani nem lehet.

A jogtalan eltulajdonításra irányuló célzatnak már az eszközcselekmény alkalmazásakor fenn kell állnia. Ha az elkövető szándéka az erőszak, fenyegetés idején még nem irányult a dolog elvételére, a rablás megállapításának nincs helye, viszont megvalósulhat a kifosztás bűncselekménye.
A tettenért tolvaj által kifejtett erőszak, illetőleg fenyegetés szintén célzatos magatartás, ám annak iránya nem a dolog megszerzése, hanem a már befejezett lopásból származó idegen dolog megtartása.

A rablás tettese bárki lehet, kivéve a dolog tulajdonosát (A saját dolog erőszakos visszavétele önbíráskodásnak minősülhet.) 
A (2) bekezdésbe foglalt rablás tettese csak a tettenért tolvaj lehet. 
Tettenért tolvaj az, akit a dolog elvétele közben felfedeznek, akit a dolog elvitelében megakadályoznak, továbbá a menekülő tolvaj is, akit közvetlenül szemmel tartanak, követnek és üldöznek. Ha az elfogás meghiúsul, az üldözés megszakad, utóbb már tettenérésről – és ezáltal rablásról – nem lehet szó.

Több elkövető esetén társtettesek mindazok, akik egymással szándékegységben akár a dolog elvételében, akár az erőszak vagy fenyegetés kifejtésében működnek közre, illetőleg az öntudatlan vagy védekezésre képtelen állapotba helyezésben vesznek részt.
A (2) bekezdésben meghatározott rablásban társtettesek csak azok lehetnek, akik mind a lopásban, mind pedig az erőszak vagy a fenyegetés alkalmazásában részt vesznek.
Fontos, hogy a “fenyegető jelenlét” csak akkor értékelhető társtettességként, ha a tettes szándékát a sértett ellenállásának legyűrésével együtt erősíti. Kizárólag a tettest bátorító jelenlét az elkövetés színhelyén: csak pszichikai bűnsegély.
Pszichikai bűnsegélyt valósít meg az, aki előzetes megállapodás alapján a dologelvételből származó előny biztosításában, vagy a tettesnek a helyszínről való menekülésében működik közre anélkül, hogy a rablás elkövetésében részt vett volna.

Bűnpártolásnak (és nem bűnsegédként elkövetett rablásnak) minősül annak a bűncselekmény elkövetésénél jelen levő személynek a magatartása, aki a tettes rablási szándékát nem ismeri, de utóbb közreműködik a bűncselekményből származó előny biztosításában.

A rablás eredményt nem tartalmazó, immateriális bűncselekmény, ezért az (1) bekezdésben a dolog elvételével, a (2) bekezdésben az erőszak alkalmazásával, illetőleg a fenyegetés kifejtésével befejezetté válik. 
A kísérlet az (1) bekezdést illetően az eszközcselekmények bármelyiének a megkezdésével jön létre, és mindaddig tart, amíg az elvétel meg nem valósul. A (2) bekezdésben meghatározott rablásnak fogalmilag kizárt a kísérlete. Ha ugyanis a tettenért tolvaj erőszakot alkalmaz, befejezett rablásért felel; ha pedig nem alkalmaz erőszakot, úgy csak befejezett lopásért vonható felelősségre.

A rablást a lopástól az idegen dolog elvétele végett alkalmazott – személy elleni irányuló – erőszak vagy kvalifikált fenyegetés határolja el. (A dolog elleni erőszakkal való elkövetés a lopás minősített esetét valósítja meg.)

Kifosztás esetén az elkövető által alkalmazott erőszak eredetileg más bűncselekmény részét képzi, és az elkövető szándéka a dolog elvételére az erőszakos bűncselekmény elkövetése után keletkezik.

A rablás és a zsarolás tényállása között fontos különbség, hogy a zsarolás alapesetében elegendő az “egyszerű” fenyegetés, így az akaratot hajlító módon is elkövethető. A zsarolás – a rablással szemben – materiális bűncselekmény, a befejezettséghez eredmény: kár bekövetkezése is szükséges. 

Rablás valósul meg, ha a fenyegetés közvetlenül az élet vagy testi épség elleni, és a dolog átadására (elvételének tűrésére) irányul; zsarolás valósul meg, ha a fenyegetés nem közvetlenül az élet vagy testi épség elleni, vagy közvetlen ugyan, de nem a dolog átadására irányul.

Az egység és halmazat körében az alábbiakat emeljük ki az ítélkezési gyakorlatból:
Ha a dolog elleni erőszakkal a sértett lakásába lopási szándékkal behatoló elkövető rablást valósít meg, ez utóbbi bűntettbe beleolvad a lopás, ezért bűnhalmazat megállapításának nincs helye.

Egyrendbeli rablás valósul meg, ha az elkövető egyetlen személy ellen alkalmazott erőszak kifejtésével a sértettől több személy tulajdonában lévő dolgokat vesz el.
Az erőszak alkalmazása folytán okozott könnyű testi sértés beleolvad a rablási erőszakba.

A rablás során elkövetett súlyos, maradandó fogyatékosságot vagy súlyos egészségromlást, illetve életveszélyt okozó testi sértés viszont a rablással bűnhalmazatban kell megállapítani.
Ha az erőszak folytán halál “keletkezett” és az elkövető szándéka erre is kiterjedt, nyereségvágyból elkövetett emberölés bűntette valósul meg, Amely mint törvényi egység a rablást magába olvasztja.

Ha a sértett halálát csupán az elkövető gondatlansága fogta át, a rablással a halált okozó testi sértés bűnhalmazatba kerül.

Súlyosabban minősül, ha a rablást: 
•	fegyveresen: fegyveresen követi el a bűncselekményt, aki lőfegyvert vagy robbanóanyagot tart magánál;
•	jelentős értékre; 
•	bűnszövetségben vagy 
•	csoportosan: csoportosan követik el a bűncselekményt, ha az elkövetésben legalább három személy vesz részt;
•	hivatalos személy ellen, hivatalos eljárása alatt, vagy 
•	közfeladatot ellátó személy ellen e feladatának teljesítése során; 
•	különösen nagy vagy ezt meghaladó értékre; illetőleg 
•	bűnszervezet tagjaként követik el.

2)	Kifosztás
 
322. § (1) Aki idegen dolgot jogtalan eltulajdonítás végett
a) úgy vesz el mástól, hogy evégből lerészegíti,
b) az általa más bűncselekmény elkövetése során alkalmazott erőszak avagy élet vagy testi épség elleni közvetlen fenyegetés hatása alatt álló személytől vesz el,
bűntettet követ el és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a kifosztást
a) jelentős értékre,
b) bűnszövetségben vagy csoportosan
követik el.
(3) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a kifosztást
a) különösen nagy, vagy ezt meghaladó értékre,
b) jelentős értékre, bűnszövetségben vagy csoportosan
követik el.

A kifosztás jogi tárgya a vagyoni viszonyok fennálló rendje és a személyi szabadság sérthetetlensége.

A kifosztás elkövetési tárgya: az idegen ingó dolog; passzív alanya: az erőszak vagy kvalifikált fenyegetés hatása alatt álló személy, aki mint a dolog birtokosa (tulajdonosa) egyben a bűncselekmény sértettje is.

A kifosztás elkövetési magatartása az a) pontban meghatározott fordulatban kettős: az eszközcselekmény a sértett lerészegítése, a célcselekmény pedig az idegen dolog elvétele.

A lerészegítés a sértett olyan mértékű alkoholfogyasztásra való ösztönzését jelenti, amelynek hatására az ittas állapotba kerül. Nem feltétele a kifosztás megállapításának a sértett öntudatlanságig ittas állapota. 
Elegendő, ha a sértett e lerészegítés következtében olyan állapotba kerül, hogy nem áll módjában észrevenni vagy megakadályozni az ellene elkövetett lopást. 
Lényeges, hogy a dologelvétel a lerészegítés után történjen.
Amennyiben az elkövető passzív magatartást tanúsít a sértett italozása során, és csupán annak felhívására iszik vele, majd a lerészegedett sértettől az idegen dolgot ilyen körülmények között elveszi, cselekménye lopásnak minősül.

A kifosztás másik alakzata az elkövető által megelőzően megvalósított erőszakos bűncselekményhez kapcsolódik. 
Azaz a b) pontban meghatározott fordulatban az elkövető által más bűncselekmény során alkalmazott erőszak avagy az élet vagy testi épség elleni közvetlen fenyegetés következtében elhárításra képtelenné vált sértettől való lopás minősül kifosztásnak. 

A tényállásszerűséghez hozzátartozik, hogy a megelőző erőszakos bűncselekményt is a kifosztás elkövetője valósítsa meg, s ennek hatására kerüljön a sértett olyan állapotba, hogy nem képes a dolog elvételét megakadályozni. 

Megvalósul a kifosztás akkor is, ha a sértett az erőszakos fenyegetés után a helyszínről elmenekül, miközben a hátrahagyott dolgát veszi el az elkövető.
2/1998. Büntető jogegységi határozat szerint a Btk. 322.§-a (1) bekezdésének b)pontja szerint minősülő kifosztás bűntettét kell megállapítani, ha az elkövető nyomban a sértet megölése után veszi el annak értékeit.

A kifosztás szándékos és célzatos bűntett. Az első fordulatban kettős célzat szükséges: a lerészegítésnek azzal a céllal kell történnie, hogy lehetővé tegye a dolog elvételét; a dolog elvételekor pedig fenn kell állnia az eltulajdonítás célzatának.

A másik fordulatban az erőszak vagy kvalifikált fenyegetés alkalmazása nem az idegen dolog elvételének érdekében történik. 
Az erőszakot vagy fenyegetést az elkövető más bűncselekmény elkövetése során fejti ki, majd az ezt követően kialakult szándékának megfelelően – eltulajdonítási céllal – veszi el a sértettől az idegen dolgot. Ha a lopási célzat már az erőszakos bűncselekmény elkövetése alatt fennállott: rablás megállapításának van helye.

A kifosztás egyedüli tettese bárki lehet, aki a lopást megvalósíthatja. 
Az első fordulatban társtettesek azok, akik szándékegységben akár a lerészegítésben, akár a dolog elvételében részt vesznek.
A második fordulatban társtettes az lehet, aki az erőszakos bűncselekményt megvalósító tettessel egyetértésben a dolog elvételében működik közre.

A kifosztás az idegen dolog elvételével válik befejezetté.
Kísérlet megállapítására az első fordulat esetén akkor kerülhet sor, ha az elkövető célzatosan lerészegítette a sértettet, de még nem vette el az idegen dolgot. 
A második fordulat is az elvétellel fejeződik be. Az idegen dolog megragadása még a kifosztás kísérletét jelenti.

Ha a sértett maga akadályozza meg a dolgának elvételét, nem valósulhat meg kifosztás – és annak kísérlete sem -, hiszen az ilyen elhárításra képes sértett nem áll erőszak vagy fenyegetés hatása alatt. Ez esetben az erőszakos bűncselekmény mellett a lopás kísérletét kell megállapítani.

A kifosztást a lopástól az eszközcselekmény, vagyis a sértett célzatos lerészegítése határolja el. A rablást és a kifosztást a dolog elvételére irányuló szándék keletkezésének időpontja különbözteti meg. 
Ha ugyanis a dolog eltulajdonításának szándéka már fennállott az erőszak vagy a kvalifikált fenyegetés alkalmazásánál, a dolog elvételével rablás valósul meg. Ha a lopási szándék az erőszakos cselekmény után keletkezett: kifosztást kell megállapítani.

A megelőző erőszak, illetve fenyegetés útján elkövetett bűncselekmény – pl. erőszakos közösülés, szemérem elleni erőszak, erőszakos természet elleni fajtalanság, testi sértés, emberölés – mellett a kifosztás halmazatban értékelendő.
Lehetséges az is, hogy az elkövető az erőszakot vagy kvalifikált fenyegetést kettős cél érdekében alkalmazza. Ilyen esetben pl. az erőszakos közösüléssel a rablást kell bűnhalmazatban megállapítani.

Minősített eset valósul meg, ha a kifosztást:
•	jelentős értékre; 
•	bűnszövetségben vagy 
•	csoportosan; illetőleg 
•	különösen nagy vagy ezt meghaladó értékre követik el. 

A kifosztásnak nincs szabálysértési alakzata, ezért bármilyen csekély elkövetési érték esetén a bűntett alapesete valósul meg.

42. Zsarolás.  Önbíráskodás

1) Zsarolás 

323. § (1) Aki jogtalan haszonszerzés végett mást erőszakkal vagy fenyegetéssel arra kényszerít, hogy valamit tegyen, ne tegyen vagy eltűrjön és ezzel kárt okoz, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a zsarolást
a) bűnszövetségben,
b) élet vagy testi épség elleni avagy más hasonlóan súlyos fenyegetéssel,
c) hivatalos személyként e jelleg felhasználásával avagy hivatalos megbízás vagy minőség színlelésével
követik el.
(3) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a zsarolást bűnszervezet tagjaként követik el.

A zsarolás jogi tárgya a vagyoni jogok mellett a személyi szabadság is. 
A zsarolás passzív alanya az a személy, akivel szemben az erőszakot vagy fenyegetést alkalmazzák, sértettje pedig az, akinek a bűncselekmény folytán kára keletkezett. A passzív alany és a sértett személye nem feltétlenül azonos a zsarolás körében.

A zsarolás elkövetési magatartása: erőszak vagy fenyegetés alkalmazásával más személynek arra kényszerítése, hogy valamit tegyen, ne tegyen vagy eltűrjön. 

A zsarolás elkövetője a passzív alanyt valamilyen vagyoni joggal kapcsolatos magatartásra kényszeríti. Ez a vagyoni jog vonatkozhat ingó vagy ingatlan dologra, vagyoni követelésre, tartozás elengedésére, vagyoni kötelezettség vállalására stb.

A zsarolási erőszak megvalósulásához nem szükséges lenyűgöző erejű fizikai ráhatás. Elegendő, ha az alkalmazott erőszak az akaratot csupán hajlítja (vis compulsiva). 
A zsarolás megvalósul, ha az erőszak a passzív alanyt akaratának befolyásolására alkalmas, annak ellenállását legalább annyira csökkenti, hogy enged az elkövető akaratának, bár választási lehetősége van az ellenállás és az engedelmesség között.

A zsarolási fenyegetés történhet személyi vagy vagyoni hátrány kilátásba helyezésével. Nem feltétel a fenyegetés közvetlensége, de szükséges, hogy a megfenyegetettben komoly félelmet keltsen. 

Az erőszak és a fenyegetés szempontjából a sértet oldaláról is vizsgálni kell, hogy az elkövető által alkalmazott kényszer akaratot lenyűgöző, illetőleg azt csupán hajlító volt-e. 
A fenyegetés általában megvalósítható jogszerű magatartás kilátásba helyezésével is.

A zsarolás során alkalmazott erőszak vagy fenyegetés arra irányul, hogy a kényszerített személy valamit tegyen, ne tegyen vagy eltűrjön. 
A “tevés” az erre kényszerített személy részéről valamilyen aktivitást, tevékenységet feltételez. 
Valaminek a “nem tevése” jelentheti bizonyos korább tevékenységének abbahagyását, vagy valamilyen jövőbeli tevékenységtől való tartózkodást. 
Az “eltűrés” passzivitást feltételez.

A zsarolás eredmény bűncselekmény: a kényszerítés közvetlenül arra irányul, hogy az elkövető valakit olyan magatartásra szorítson, amelyből a megfenyegetettnek vagy másnak vagyoni hátránya származik. 

A kár a vagyonban okozott értékcsökkenés, azaz a tényleges kár, amely az elmarad vagyoni előnyt nem tartalmazza. 
A kárnak nem szükségszerűen a megfenyegetett személy vagyonában kell jelentkeznie, az más vagyonát is csökkentheti. A kár tehát bárkit érhet, de okozati összefüggésben kell állnia az elkövetési magatartással. A kár nagysága a minősítést nem befolyásolja.

A zsarolás szándékos és célzatos bűntett. 
Az elkövető célzata: a jogtalan haszonszerzés. 
Jogtalan az a haszon, amelynek megszerzése jogszabályba ütközik, amelyet jogszabály megkerülésével kötöttek ki, vagy ha nyilvánvalóan a társadalom érdekeibe ütközik vagy a társadalmi együttélés követelményeibe ütközik. 
A jogtalan haszonszerzési célzat akkor is fennáll, ha az elkövető bírósági úton nem érvényesíthető követelést kényszerít ki.

A vagyoni haszon: a vagyonban beállott növekedés, nyereség. Vagyoni haszonnak minősül a passzív vagyon csökkenése is.

Nem szükséges, hogy az elkövető a saját érdekében kényszerítse a sértettet. Ez a körülmény a cselekmény célzatosságát nem befolyásolja. Így zsarolást kell akkor is megállapítani, ha az elkövető más részére szerzi meg a jogtalan hasznot. A célzatnak nem kell átfognia a kár keletkezését, a károkozás tekintetében az elkövető eshetőleges szándéka is elegendő.

A zsarolás tettese bárki lehet, még az is, aki a saját dolgának átadását kényszeríti ki.
Társtettesek azok, akik szándékegységben részt vesznek az erőszak vagy fenyegetés alkalmazásában, még akkor is, ha az egyik tettestárs a célbavett vagyoni haszonból nem kíván részesedni.

Nem tettese, hanem pszichikai bűnsegédje a zsarolásnak, aki adatok szolgáltatásával a tettest zsarolási szándékában megerősíti. 
Fizikai bűnsegélynek minősülhet pl. a zsarolólevél megfogalmazása, vagy a tettes által megírt levél postára adása.

A zsarolás az eredmény, a kár bekövetkezésével válik befejezetté. 
A kísérlet az erőszak vagy fenyegetés alkalmazásával kezdődik és a kár bekövetkezéséig tart. Az elkövetési magatartás és az eredmény között viszonylag hosszú idő is eltelhet.
Kísérlet forog fenn akkor is, ha a kényszerítés nem volt sikeres, mert a megfenyegetett személy nem teljesítette az elkövető által kierőszakolni kívánt magatartást. 

A rablás és zsarolás elhatárolása esetén ki kell emelni, hogy rablás valósul meg, ha a fenyegetés közvetlenül az élet és testi épség elleni és a dolog átadására irányul; zsarolást kell viszont megállapítani, ha a fenyegetés nem közvetlenül az élet vagy testi épség elleni, vagy közvetlen ugyan, de nem a dolog átadására irányul.

Az önbíráskodás és a zsarolás elhatárolása szempontjából annak van jelentősége, hogy az elkövető jogos vagy ilyennek vélt vagyoni igény érvényesítése, vagy pedig jogtalan haszonszerzés végett alkalmazza-e a személyellen irányuló erőszakot vagy fenyegetést.
A zsarolás és a rablás alaki halmazata kizárt. 
Több sértett esetében annyi rendbeli  zsarolás halmazata állapítandó meg, ahány sértett van. 

Ugyanannak a sértettnek a sérelmére megvalósuló több cselekmény a folytatólagosság egységébe olvadhat. 
Ha az erőszak vagy fenyegetés során olyan többletcselekmény valósul meg, amely más bűncselekmény tényállásába is beleillik – könnyű testi sértést kivéve -, azt a zsarolással halmazatban kell megállapítani.

Minősített eset valósul meg, ha a zsarolást:
•	bűnszövetségben; 
•	élet vagy testi épség elleni avagy más hasonlóan súlyos fenyegetéssel; 
•	hivatalos személyként e jelleg felhasználásával avagy hivatalos megbízás vagy minőség színlelésével; illetőleg 
•	bűnszervezet tagjaként követik el.

4)	Önbíráskodás 

273. § (1) Aki abból a célból, hogy jogos vagy jogosnak vélt vagyoni igénynek érvényt szerezzen, mást erőszakkal vagy fenyegetéssel arra kényszerít, hogy valamit tegyen, ne tegyen vagy eltűrjön, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Nem valósul meg önbíráskodás, ha az erőszak vagy a fenyegetés alkalmazása az igény érvényesítésének megengedett eszköze.

A jogi tárgy a jogbiztonságba, törvényességbe vetett bizalom, mint a köznyugalom egyik összetevője.

Az elkövetési magatartás a tevésre, nem tevésre vagy valaminek az eltűrésére való kényszerítés. 
Az elkövetési mód az erőszak, illetve a fenyegetés
Következmény (cselekménytani szempontból nem eredmény) a sértett részéről a várt (kikényszerített) magatartás kifejtése.

A cselekmény a célzatosság folytán csak egyenes szándékú elkövetés esetén büntetendő. 
A célzat, vagyis a kényszerítés által megvalósítani kívánt következmény: jogos vagy annak vélt vagyoni igény kielégítése. 
Jogos vagyoni igény a naturalis obligatióból (pl. játékból, fogadásból) származó követelés is.

Elkövető – közvetlen egyedüli tettesként is – bárki lehet. Az igény jogosultja nem feltétlenül azonos a tettessel vagy más elkövetővel.

A bűncselekmény a következmény jelentkezésével – vagyis a sértett részéről a kikényszerített cselekvés, vagy tétlenség megtörténtével – válik befejezetté. 
Az elkövetési magatartás megkezdése (célzatos erőszak vagy fenyegetés alkalmazása) kísérlet mindaddig, amíg a sértett a tettes által kívánt módon nem reagál.
 
Azonos sértettel szemben több igény egyidejű érvényesítése egység; ugyanazon ténybeli alapból fakadó igény több sértettel szembeni érvényesítése a sértettek száma szerinti bűnhalmazat.