Az Országgyűlés működésének általános szabályai:
	Az Országgyűlés működésének általános szabályairól a Házszabály rendelkezik, de esetenként a szokásjog is forrásként szolgál.  Az Országgyűlés évenként két rendes ülésszakot tart: minden év február elsejétől június tizenötödikéig, illetve szeptember elsejétől december tizenötödikéig.  Az ülésszak ülésekből, az ülés ülésnapokból áll.  Az ülés összehívásakor jelezni kell az ülésnapok várható számát.  A Kormány - megalakulását követően lehetőleg harminc napon belül, egyébként minden ülésszak végén - tájékoztatja az Országgyűlést a következő ülésszakra vonatkozó törvényalkotási programjáról.
 
Az ülésnap:
	Általában két ülésnap egy ülés.  A plenáris ülések gyakori időpontja a hétfő és a kedd, de ha zsúfolt a program, akkor az ülés átnyúlik szerda délelőttre is.  A bizottsági ülések így szerdára és csütörtökre maradnak.  Az Országgyűlés ülésén a tanácskozás nyelve a magyar.  Ha a képviselő anyanyelve nem magyar, anyanyelvén is felszólalhat.  Ezen szándékát a felszólalással érintett ülésnapot megelőzően egy nappal jeleznie kell. A tolmácsolásról az Országgyűlés Hivatala gondoskodik.  (A nem magyar anyanyelvű képviselő részére - kérésére - folyamatos tolmácsolásról kell gondoskodni.)  Az Országgyűlés akkor határozatképes, ha a képviselőknek több mint a fele, illetőleg - ha az Alkotmány vagy más törvény a határozathozatalhoz szükséges létszámot ettől eltérően szabályozza - a meghatározott számú képviselő jelen van.  Ha az Országgyűlés nem határozatképes, az elnök megkísérli a határozatképesség helyreállítását, felkéri az üléstermen kívül tartózkodó képviselőket, hogy foglalják el helyeiket. 

A napirenden kívül felszólalás:  
	Napirenden kívül két tekintetben - napirend előtt és napirend után - szólalhatnak fel az erre jogosultak.  A napirend előtti felszólalásra szigorúbb szabályok vonatkoznak.  A napirend előtt a napirenden nem szereplő, országos jelentőségű, halaszthatatlan és rendkívüli ügyben lehet csak felszólalni az ülés első - többnapos ülés esetén első két - napján a napirendi pontok tárgyalása előtt.  Napirend előtti felszólalást, annak tárgyát és okát megjelölve a frakcióvezető a képviselőcsoport nevében legfeljebb öt percben tehet.  A frakcióvezető felhatalmazásával helyettesei is felszólalhatnak, gyakorlatban nem mindig érvényesül az öt perces korlát.  A felszólalási szándékot, a felszólalás tárgyát az ülés megnyitása előtt legalább egy órával írásban be kell jelenteni az elnöknek.  Az elnök tájékoztatja ez alapján a Kormányt.  A köztársasági elnök, a miniszterelnök és a Kormány tagjai rendkívüli ügyben napirenden kívül felszólalhatnak.  A felszólalási szándékot - amennyiben az ügy körülményei ezt lehetővé teszik - az ülés megnyitása előtt legalább egy órával be kell jelenteni az elnöknek.  A felszólalási szándék bejelentésével egyidejűleg közölni kell a felszólalás tárgyát és okát.  Az elnök a felszólalási szándékról valamennyi képviselőcsoport vezetőjét tájékoztatja.  A köztársasági elnök és a miniszterelnök felszólalásának, valamint ehhez a képviselőcsoport-vezetők hozzászólásának időkeretét a Házbizottság állapítja meg.  A Kormány tagjai legfeljebb ötperces felszólalásra jogosultak, de ebben az esetben észrevétel céljából az, aki személyében érintett, továbbá a képviselőcsoport vezetője kétperces hozzászólásra kérhet szót.   
	Nem minden esetben szerez az elnök tudomást arról, hogy milyen tárgykörű a Kormány napirend előtt felszólalása.  Ha a Kormány tagja ezt bejelenti, akkor az elnök köteles tájékoztatni a frakcióvezetőket erről. Mivel a pártfrakciók és a Kormány napirend előtt hozzászólási jogosultágai nem azonosak, a képviselőcsoportok általában nem tudják biztosan, milyen tárgyban akar a Kormány felszólalni.  Így a Kormány e helyzeti előnyéből könnyen politikai tőkét kovácsolhat. Napirend előtti felszólalással kapcsolatban vitát nem lehet kezdeményezni, határozathozatalnak nincs helye.
	A napirend utáni felszólalásnak lazábbak a jogszabályi keretei, valószínűleg azért, mert az ülés vége kisebb publicitást kap, mint az eleje.  A napirend után is csak rendkívüli ügy miatt lehet felszólalni.  Az ülésnap napirendi pontjainak tárgyalása után bármely képviselő felszólalhat rendkívüli ügyben.  Szabályozása megegyezik a napirend előtti felszólaláséval, a bejelentési kötelezettség ugyanúgy fennáll, az ülésnap megkezdése előtti óra a határidő.  Az időkeretek azonosak, mint a fentebb tárgyalt napirend előtti felszólalás esetében.           A Kormány tagjai öt percben, míg a felszólalással személyesen érintett képviselők két percben válaszolhatnak a napirenden kívül felszólalásra.  A miniszterelnök miden felszólalás után két percben felszólalhat.

A tárgysorozat:
	Valamennyi önálló indítvány, egyéb tárgyalást és/vagy döntést igénylő - nem eljárási kérdést tartalmazó - ügy, amely automatikusan vagy külön döntés alapján a plenáris és/vagy bizottsági ülés napirendjére kerülhet.  (Az Országgyűlés elé terjesztendő ügyek összessége.)  A tárgysorozat a benyújtott önálló indítványokból alakul ki.  Ilyen indítványok: a törvényjavaslat, a határozati javaslat, a politikai nyilatkozattervezet.  A képviselői önálló indítványok tárgysorozatba-vételéről az Országgyűlés által kijelölt bizottság dönt.  A többi ügyben a tárgysorozatba vétel automatikus.

A napirend:  
	A tárgysorozaton lévő ügyek közül egy adott ülésen tárgyalt ügyek összessége.  (A tárgysorozatnál szűkebb.)  Az ülés napirendjére az elnök a Házbizottság ajánlása alapján tesz javaslatot. E javaslatot legkésőbb az ülést megelőzően két nappal meg kell küldeni a képviselőknek.  Az ülésen az elnök ismerteti a Házbizottság napirendi javaslatát, a napirendre tett eltérő javaslatokat, továbbá a Házbizottságnak a tanácskozás időtartamára és a felszólalási időkeretekre vonatkozó javaslatát.  A javaslatokról az Országgyűlés vita nélkül határoz.  A Házbizottság olyan speciális bizottság, ahol csak egybehangzó döntéseket lehet hozni.  Azonban ha nincs egyetértés, (nem lehetne beterjeszteni a napirendi javaslatot) akkor adott esetekben az elnök, adott esetekben az Országgyűlés hoz döntést.  Az Országgyűlés plenáris ülése a napirendi pontok szerint zajlik. Az elnöknek minden esetben formálisan meg kell kezdeni a napirendi pont tárgyalását, s a tárgyalás végén ugyanígy be kell zárnia azt.

A napirendhez kapcsolódó felszólalás:
	A napirendhez kapcsolódó felszólalás az Országgyűlés általános ügymenetének része, a napirendhez kapcsolódóan bármilyen tárgyban intézhető.  Ettől eltérés a speciális eljárások esetében lehetséges.  A speciális eljárások - a kivételes illetve a sürgősségi eljárás - leegyszerűsített eljárások.  A sürgősségi eljárás időben felgyorsított, míg a kivételes eljárás eljárási módban egyszerűsített.  A napirendi ponthoz való hozzászólásra az ülésnap megnyitása előtt írásban kell jelentkezni a soros jegyzőnél, de a vita közben további vagy ismételt felszólalásra az elnök ad engedélyt.  A hozzászólók sorrendjét is az elnök határozza meg akként, hogy lehetőség szerint egymás után egy kormánypárti és egy ellenzéki képviselő kapjon szót, mindig másik képviselőcsoportból.  A vita közben, korábbi felszólalással kapcsolatos észrevétel megtétele céljából bármelyik képviselő kétperces hozzászólásra kérhet szót.  A felszólalást az elnök engedélyezi.  Ha az elnök nem adja meg a szót a további illetve az ismételt felszólalásra, vagy a kétperces hozzászólásra, a képviselő kérésére e tárgyban az Országgyűlés vita nélkül határoz.  Ha az Országgyűlés nem határozatképes, akkor az elnök csengővel jelzi a tárgyalótermen kívül tartózkodóknak  a határozathozatal esedékességét.  A további illetve ismételt felszólalás esetében nem érvényesül a kétperces időkeret, míg a másodikként említett vitához kapcsolódó, személyes érintettségű felszólalást behatárolja.  A napirendi pont előterjesztője és a hatáskörrel rendelkező bizottság elnöke (előadója) a határozathozatalt megelőzően bármikor felszólalhat.  Az előterjesztő az a személy vagy szerv, aki előadja, s bevezeti a napirendi pontot (pl.: a Kormány nevében a pénzügyminiszter a költségvetésről).  A napirendi vita keretében a felszólalók kérdéseket intéznek az előterjesztőhöz, esetleg kritizálják az előterjesztőt.  Ha az előterjesztő reagálni szeretne a felvetésekre, akkor ezt a határozathozatalig megteheti.  A hatáskörrel rendelkező bizottság napirendi ponttal kapcsolatos álláspontját a bizottság elnöke, valamint a bizottság előadója ismertetheti a határozathozatalig.  
 
A tanácskozások időkerete:
	Az Országgyűlés a Házbizottság javaslatára bármely napirendi pont időkeretben történő tárgyalását határozhatja el.  E tárgyban határozathozatal előtt bármely képviselőcsoport egy tagja háromperces időkeretben hozzászólhat.  Az általános, a részletes és a záróvitára külön időkeretet kell megállapítani, a rendelkezésre álló időt a következő módon kell felosztani:
•	a kormánypárti, illetve az ellenzéki képviselőknek együttesen azonos idő áll a rendelkezésére;
•	a döntési javaslat előterjesztőjének nyitó- és záróbeszéde, a kijelölt bizottság többségének - ha van kisebbségi vélemény, kisebbsége - álláspontjának ismertetése nem számít bele az időkeretbe;
•	a vita közben felszólaló kormánytag beszédideje a kormánypárti képviselők idejébe számít be;
•	a kormánypárti, illetve az ellenzéki képviselők között az időkeret felét a képviselőcsoportok között egyenlően, a másik felét - az ellenzéki képviselők közé számítva a független képviselőket is - a képviselők számával arányosan kell felosztani, csoportonként legkevesebb harminc percet biztosítva;
•	vita közben a kétperces felszólalásokat - a személyes érintettségre történő reagálás kivételével - bele kell számítani az időkeretbe;
•	az ügyrendi hozzászólásokat nem kell beleszámítani az időkeretbe.

Az általános vita időkeretét legalább tizenöt képviselő írásbeli kérelmére
•	minősített többséget igénylő döntési javaslat tárgyalása, a kormányprogram, valamint a kormány beszámolójának megvitatása és a miniszterelnökkel szemben benyújtott bizalmatlansági indítvány esetén nem lehet tíz óránál,  (Konstruktív bizalmatlansági idítvány esetében három kérdésről kell egyszerre szavazni: a bizalommegvonásról, az új miniszterelnök személyéről és az új kormány programjáról.  Ezért az egyezség szinte kizárt ilyenkor.)
•	a Magyar Köztársaság éves költségvetéséről szóló törvényjavaslat tárgyalásánál nem lehet harminc óránál,
•	a Magyar Köztársaság éves költségvetésének végrehajtásáról szóló törvényjavaslat, valamint a társadalombiztosítás pénzügyi alapjainak költségvetéséről szóló törvényjavaslat tárgyalásánál nem lehet tizenöt óránál,
•	a társadalombiztosítás pénzügyi alapjai költségvetésének végrehajtásáról szóló törvényjavaslat tárgyalásánál nem lehet nyolc óránál kevesebben meghatározni.
A soros jegyző méri és képviselőcsoportonként összesíti a képviselők által igénybe vett beszédidőt. Jelzi az elnöknek, ha a képviselőcsoport vagy a képviselő beszédidejét kitöltötte.

Önálló indítványok:
1. Törvényjavaslat:  A törvényjavaslatot benyújthatja:
•	a köztársasági elnök,
•	a kormány,
•	az Országgyűlés bizottsága,
•	az országgyűlési képviselő;
A törvényjavaslathoz indoklást kell fűzni.  Ha a törvényjavaslat törvényt kíván módosítani, vagy hatályon kívül helyezni, címében ezt jelezni kell.   Ha - a törvényjavaslat általános vitája megkezdéséig - ugyanabban a tárgyban azonos időszakban, vagy ugyanazt a törvényt illetően több törvényjavaslatot is benyújtottak, a fentebb említett sorrendben előbb álló javaslata a hátrább állót, az egyenlő sorban állók javaslatai közül a korábbi javaslat a későbbit megelőzi.  

2. Határozati javaslat: Határozati javaslat tárgykörében nem kell az Országgyűlésnek jogszabályi formát igénylő döntést hoznia.  A határozati javaslat lehet szövegszerű illetve nem szövegszerű.  A szövegszerű javaslat lehet országgyűlési irányelv, valamint országgyűlési állásfoglalás.  Az előterjesztők köre megegyezik a törvényjavaslat előterjesztésére jogosultak körével. A határozati javaslatot a tartalmát jellemző címmel és indokolással kell ellátni.  Ha a határozati javaslat országgyűlési határozatot kíván módosítani vagy hatályon kívül helyezni, címében ezt is jelezni kell.

3. Politikai nyilatkozattervezet:  Az Országgyűlés - a jelenlevő képviselők kétharmadának szavazatával - bármely politikai kérdésben nyilatkozatot tehet.  Nyilatkozattervezetet  
•	a kormány,
•	az Országgyűlés bizottsága,
•	az országgyűlési képviselő terjeszthetnek elő.

4. Jelentés:  Valamely megtett intézkedésről, elvégzett vizsgálatról vagy valamely szerv tevékenységéről tájékoztatja az Országgyűlést. Jelentést 
•	a kormány,
•	az Országgyűlés bizottsága,
•	az országgyűlési képviselő,
•	az Állami Számvevőszék elnöke, valamint azok tesznek, akiket a törvény erre kötelez.
 	A jelentéssel együtt az arra jogosult törvényjavaslatot és határozati javaslatot is benyújthat.
	
5. Interpelláció:  Az országgyűlési képviselők feladatkörükbe tartozó minden ügyben interpellációt intézhetnek.  Az interpelláció tárgyát - hasonlóan az előzőekhez - címszerűen meg kell jelölni.  Ezen kívül meg kell jelölni még a címzettet és azt, hogy miért a címzett illetékes a válaszadásra.  Az Országgyűlés elnöke visszautasíthatja azt az interpellációt, mely az előbbi követelményeknek nem felel meg.  Erről az Országgyűlést a soron következő ülésnapon tájékoztatnia kell.

6. Kérdés:  Az országgyűlési képviselő az Alkotmányban meghatározottakhoz - a feladatkörükbe tartozó minden ügyben - felvilágosítás kérése céljából kérdést nyújthat be.  A kérdés tárgyát címszerűen meg kell jelölni, és utalni kell arra is, hogy a kérdező a választ az Országgyűlés ülésén szóban vagy ülésen kívül, írásban kéri.  Szóban a kérdést feltevése után, írásban 30 napon belül meg kell válaszolni.  Ha a választ nem fogadja el a kérdést intéző képviselő, akkor erről az Országgyűlés szavaz.

Nem önálló indítványok:
	1. Sürgősségi javaslat,
	2. Kivételességi  javaslat,
	3. Módosító javaslat,
	4. Bizottsági ajánlás;

Az ülés:
•	Az ülésvezető elnök (nem feltétlenül az Országgyűlés elnöke) az ülésnapot megnyitja.
•	A napirend előtti felszólalások következnek.
•	Az önálló indítványok valamint a sürgősségi javaslatokat ismertetik.
•	A sürgősségi javaslatról az Országgyűlés vita nélkül határoz.
•	A napirend megállapítása következik.  A Házbizottsági javaslatára, illetve házbizottsági javaslat hiányában az elnök javaslatára az Országgyűlés szavazza meg.  15 képviselő a napirendi pont ellen szavazhat.  Ekkor döntenek az időkeretekről is.

A törvényjavaslat tárgyalása:
	A törvényjavaslatokról három szakaszban tárgyal az Országgyűlés:

1. Általános vita:  A törvényjavaslat tárgyalása az általános vitával nyílik meg.  Az általános vita a törvényjavaslat egésze vagy egyes részei szükségességének és szabályozási elveinek, továbbá részletes vitára bocsáthatóságának megvitatásából áll. Az általános vita lezárása után az Országgyűlés dönt arról, hogy a törvényjavaslatot részletes vitára bocsátja-e.  Ha a törvényjavaslathoz az általános vita lezárásáig módosító javaslatot nem terjesztettek elő, az elnök figyelmezteti az Országgyűlést, hogy részletes vitára nem kerül sor. Ha a figyelmeztetést követően felszólalásra senki sem jelentkezett, az általános vita lezárása után a törvényjavaslat elfogadásáról kell dönteni.

2. Részletes vita:  A törvényjavaslat módosításokkal érintett rendelkezéseinek és a bizottság ajánlásának megvitatásából áll.  A vitát - a rendelkezések sorrendjének betartásával - minden önálló rendelkezésre vonatkozóan, végül pedig a bevezetésre és a címre vonatkozóan kell megnyitni és lezárni.  A részletes vitában kizárólag a módosító javaslathoz vagy a módosító javaslattal érintett részhez lehet hozzászólni.  A részletes vitában csak kapcsolódó módosító indítványokkal lehet élni a módosító javaslathoz kapcsolódóan.  Ha nincs módosító indítvány, akkor nincs részletes vita sem.

3. Szavazási eljárás:  A részletes vita lezárása után a módosító javaslatokról történő szavazás következik.  A zárószavazás megkezdése előtt - írásban - módosító javaslatot lehet benyújtani a részletes vitában megszavazott bármely rendelkezéshez kapcsolódóan azon okból, hogy a megszavazott rendelkezés nincs összhangban az Alkotmánnyal vagy más törvénnyel, a törvényjavaslat már megszavazott rendelkezésével, vagy a törvényjavaslat módosítással nem érintett valamely rendelkezésével.  Zárószavazás előtti módosító javaslatot az előterjesztő is benyújthat.  Az Országgyűlés által elfogadott törvényt az Országgyűlés elnöke tizenöt napon belül aláírja, majd haladéktalanul megküldi a köztársasági elnöknek.  A szavazási eljárás tehát a záróvitából és a zárószavazásból áll.  Ezen két szakasza csak törvényjavaslatnak, határozati javaslatnak, valamint politikai nyilatkozattervezetnek van, a többi önálló indítványnak nincs.
	Az  Országgyűlés egyszerre több törvényjavaslatról is tárgyalhat.

Az önálló indítványok tárgyalása:
	A törvényjavaslatot az Országgyűlés elnökénél kell benyújtani, így kerül be az indítvány a tárgysorozatba.  Az elnök a törvényjavaslat benyújtását az Országgyűlés következő ülésén bejelenti, megnevezve egyúttal a kijelölt bizottságot.  A képviselő által benyújtott törvényjavaslat csak abban az esetben kerül az Országgyűlés tárgysorozatára, ha azt a kijelölt bizottság támogatja.  A képviselő által benyújtott törvényjavaslatot az Országgyűlés elnöke kiadja a kijelölt bizottságnak, amely harminc napon belül - ha a képviselő sürgős tárgyalást kért, nyolc napon belül - határoz az indítvány tárgysorozatba vételéről.  Ha a kijelölt bizottság a tárgysorozatba vételt elutasítja, az önálló indítvány címét, benyújtójának nevét és a bizottsági határozathozatal időpontját az Országgyűlés legközelebbi ülésén a jegyző bejelenti.  Ha a képviselő által benyújtott, és a bizottság által elutasított törvényjavaslat tárgysorozatba vételét a képviselőcsoport nevében annak vezetője kéri, a tárgysorozatba vételről az Országgyűlés - az előterjesztő legfeljebb ötperces felszólalása után - határoz.  A tárgysorozatba vétel tárgyában képviselőcsoportonként egy képviselő és az elsőként felszólalásra jelentkezett független képviselő legfeljebb két perc időtartamban felszólalhat, majd az előterjesztő a felszólalásokra legfeljebb két perc időtartamban válaszolhat.  Ilyen tárgysorozatba vétel iránti kérelmet minden képviselőcsoport kizárólag a rendes ülésszakon, és ülésszakonként legfeljebb hat alkalommal nyújthat be.
	Az előterjesztő kérheti a törvényjavaslat sürgős tárgyalását.  Az Országgyűlés a sürgősségi javaslatról vita nélkül határoz.  Ha olyan törvényjavaslat sürgős tárgyalását kérték, amelynek elfogadásához a képviselők minősített többségének szavazata szükséges, a sürgősség kérdésében is ugyanolyan többséggel kell határozni.  Ha az Országgyűlés elrendelte a törvényjavaslat sürgős tárgyalását, a törvényjavaslatot - a bizottsági előkészítést is figyelembe véve - legkorábban az elrendelést követő ülésen lehet, legkésőbb a sürgősség elrendelésétől számított harminc napon belül kell napirendre tűzni.  Az előterjesztő a törvényjavaslat benyújtásakor kérheti a kivételes eljárásban történő tárgyalást.  A kivételes eljárás eljárásban tér el a törvényjavaslat általános tárgyalásától.  Ez esetben a viták a bizottságok keretein belül zajlanak, a bizottság szavaz.  A sürgősségi és a kivételes eljárást általában egyszerre szokták kérni.  
	Az általános vita megkezdésének napját úgy kell meghatározni, hogy a kijelölt bizottság általános vitát előkészítő ajánlását - amennyiben az nem szóban hangzik el - a képviselők legkésőbb az ülés előtt három nappal kézhez kapják.  A vitában elsőként a törvényjavaslat előterjesztője kap szót, ezután - ha az előterjesztő nem a Kormány volt - a Kormány képviselője. Ezt követően a kijelölt bizottság előadója foglalja össze a bizottság ajánlását, majd - ha van kisebbségi vélemény - a bizottság kisebbsége ismerteti véleményét. Ezek után a ki nem jelölt, de a törvényjavaslat által hatáskörében érintett bizottság elnöke (előadója), majd a képviselőcsoportok tagjai, s ezt követően a független képviselők szólalhatnak fel. Az általános vita lezárását megelőzően az előterjesztőnek viszontválaszra van joga.  A törvényjavaslathoz módosító javaslatot az általános vita lezárásáig, a módosító javaslathoz kapcsolódó további módosító javaslatot a részletes vita lezárásáig lehet benyújtani.

	Az általános vitában elsőként a bizottságoknak, majd a frakcióhoz tartozó képviselőknek, s végül a független képviselőknek van lehetőségük felszólalni.  A képviselői felszólalás szabályait a törvényjavaslat vitaszabályai határozzák meg, így ezeket kell alkalmazni országgyűlési határozati javaslat és a politikai nyilatkozattervezet eseteiben is.  Felszólalás tekintetében különbséget kell tennünk az írásban előre bejelentkezett illetve az előre nem jelentkező képviselő között.  Először az írásban jelentkezettek felszólalására kerülhet sor, s őket az írásban előre nem jelentkezettek követik.  A felszólalási szándékot az ülésnap megnyitása előtt a soros  jegyzőnél írásban kell bejelenteni.  Az írásban előre nem jelentkező felszólalók az ülésen gombnyomással jelezhetik ilyen szándékukat.  A vita közben további vagy ismételt felszólalásra az elnök ad engedélyt, s a hozzászólók sorrendjét is ő határozza meg akként, hogy lehetőség szerint egymás után egy kormánypárti és egy ellenzéki képviselő kapjon szót, mindig másik képviselőcsoportból. 
	A vezérszónoki rendszer parlamenti tradícióként, szokásjogi szabályzóként működött, de ma már a múlté.  A felszólalás első körében minden frakció vezérszónoka ismertette képviselőcsoportjának álláspontját.  A vezérszónoki rendszernél nem volt lehetőség a felváltott szóadásra, erősorrendben szólaltak fel a vezérszónokok, s nem feltétlenül váltotta az ellenzéket a kormánypárt.  A vezérszónoki rendszer 1997-ben szűnt meg.  A koalíció nem járult hozzá további használatához, mert nem volt lényegtelen számára, hogy a televíziós műsoridőben melyik párt képviselői szólalnak fel.  A televíziós közvetítések idején nagy a tülekedés a felszólalásokért.  
	A felszólalás rendje:  Az írásban előre jelentkezett felszólalók után, azok szólalhatnak fel, akik szóban jelezték felszólalási szándékukat.  A szóbeli felszólalásokra csak akkor kerülhet sor, ha az írásban jelentkezett  felszólalók már felszólaltak.  A szokás szerint az írásban jelentkezők a szónoki emelvényről, a szóban, gombnyomással jelentkezők, helyükről intézhetnek felszólalást, a miniszter expozéját helyéről adja elő.  A bizottság véleményét előadója a helyéről ismerteti.  A vita közben, korábbi felszólalással kapcsolatos észrevétel megtétele céljából bármelyik képviselő kétperces hozzászólásra kérhet szót (általában ezt kézfeltartással teszi). A felszólalást az elnök engedélyezi.  Ha az elnök nem adja meg a szót, a képviselő kérésére e tárgyban az Országgyűlés vita nélkül határoz.  Soron kívül felszólalási lehetősége van az előterjesztőnek, a bizottság elnökének, előadójának, a köztársasági elnöknek, a miniszterelnöknek, a Kormány tagjának a Kormány megbízásából.  Ha a frakciókhoz tartozó képviselők felszólaltak a függetlenek is szót kaphatnak. ha frakció után egy szót kel adni.

	Az általános vita lezárása:  A vita lezárása kapcsán a Házszabály 59§ (1) és (2) bekezdései közt ellentmondás áll fenn.  Az (1) bekezdés szövege és az erre épülő gyakorlat kizárja a (2) bekezdés érvényesülését.  Az (1) bekezdés lehetővé teszi további felszólaló hiányában azt, hogy az elnök a vitát lezárhassa.  A (2) bekezdés pedig a klotűr eszközével biztosít lehetőséget a vita lezárására.  A vita lezárását ekkor  - legalább tizenöt képviselő írásbeli javaslatára - ügyrendi döntés állapítja meg.  Ha az Országgyűlés a vitát lezárta, képviselőcsoportonként egy-egy képviselő és az elsőként szólásra jelentkezett független képviselő, valamint a kijelölt bizottság elnöke (előadója) legfeljebb öt percben még felszólalhat.  A klotűr az obstrukció  megfékezésére alkalmas eszköz, mivel a szóból ki nem fogyó kisebbség a végtelenségig húzhatja a vitát.  A vita félbehagyása nem jelenti lezárását.  A klotűrt ilyenkor nem lehet alkalmazni, mert a Házbizottság megegyezett és a napirendi javaslat nem tartalmazza a vita lezárási lehetőségét.   A vita lezárásának időpontját fontos tudni, mert módosító javaslatot a vita lezárásáig lehet beadni.  Az általános vitát addig folytatják, amíg el nem fogynak a felszólalók, de a részletes vita lezárására akkor kerülhet sor, ha valamennyi részletben véget érnek a felszólalók, klotűrt csak az egyes részleteknél lehet alkalmazni.

Az időkeretes tárgyalás:
	Az időkeretes tárgyalásról a Házbizottság javaslatára az Országgyűlés egyszerű többséggel dönt.  Az időkeretes tárgyalás obstrukció-ellenes eszköz: az adott javaslatról a vita addig tart, amennyit az időkeret megenged.  Az általános, a részletes és a záróvitára külön időkeretet kell megállapítani.

	Az általános vita lezárása után dönt az Országgyűlés a törvényjavaslat részletes vitára bocsátásáról.  Ha a törvényjavaslathoz az általános vita lezárásáig módosító javaslatot nem terjesztenek elő, az elnök figyelmezteti az Országgyűlést, hogy részletes vitára nem kerülhet sor.  Ha a figyelmeztetést követően felszólalásra senki sem jelentkezik, az általános vita lezárása után a törvényjavaslat elfogadásáról kell dönteni.  Abban az esetben, ha az Országgyűlés nem bocsátja részletes vitára a törvényjavaslatot, akkor az előterjesztő 30 napon belül azt átdolgozva ismét benyújthatja.  Amennyiben ez sem következik be, akkor ez a törvényjavaslat visszavonását jelenti.  A részletes vitára bocsátásnak igen fontos szerepe van, ezen múlik a törvényjavaslat további sorsa.

	A részletes vita a törvényjavaslathoz benyújtott módosító javaslatokról, illetve az általa érintett részletekről, és  az ezzel kapcsolatos bizottsági ajánlásokról szóló vita.  Módosító javaslat nélkül nincs részletes vita sem, s ez esetben a törvényjavaslat egészéről kell dönteni.  A részletes vita előkészítése érdekében a házelnök kiadja a törvényjavaslatot a kijelölt bizottságnak.  A bizottság a módosító javaslatokat értékeli, és állást foglal, hogy azokat támogatja-e vagy sem, módosító javaslatot is előterjeszthet.  (A kijelölt bizottság, valamint az Alkotmányügyi bizottság a záróvita lezárásáig nyújthatja be módosító javaslatát.)  A bizottság a benyújtott kapcsolódó módosító javaslatokról kiegészítő ajánlásban tájékoztatja az Országgyűlést.  Ha több kijelölt bizottság van, akkor az első helyen kijelölt foglal állást valamennyi módosító javaslatról.
Módosító javaslatot a felsorolásban első három helyen szereplő önálló indítványhoz - törvényjavaslathoz, országgyűlési határozati javaslathoz és politikai nyilatkozattervezethez - lehet előterjeszteni.  Ennek komoly politikai jelentősége lehet, mert a többi indítványnak ezáltal nincs részletes vitája, nem is lehet módosító javaslatot kapcsolni hozzájuk.  (A jelentést például vagy elfogadják a képviselők vagy nem.)  A módosító javaslatot előterjesztheti országgyűlési bizottság és országgyűlési képviselő is, de az előterjesztő saját indítványához - koherencia-zavar kivételével - módosító javaslatot nem nyújthat be.  Koherencia-zavar akkor áll fenn, ha egy korábban megszavazott rendelkezés nincs összhangban az Alkotmánnyal vagy más törvénnyel, a törvényjavaslat már megszavazott rendelkezésével, vagy a törvényjavaslat módosítással nem érintett valamely rendelkezésével.  Ez esetben a módosító javaslatot az előterjesztő is benyújthatja írásban, legkésőbb annak az ülésnapnak a megnyitása előtt egy órával, amely ülésnap napirendjén szerepel az adott törvényjavaslat zárószavazása. Ha a benyújtott törvényjavaslat vagy határozati javaslat jogszabály vagy országgyűlési határozat módosítására irányul, akkor a módosító javaslat nem terjedhet ki a jogszabály, illetőleg a határozat módosítással nem érintett részeire, kivéve, ha ez a szabályszerű módosító javaslat tartalma miatt nyilvánvalóan szükséges.  (Példa: A Kormány benyújt egy ötszakaszos javaslatot a BTK. módosításáról.  Mind az öt szakasz a büntetések szigorítását célozza meg és a büntetési rendszer témájával kapcsolatos.  Ehhez a javaslathoz nem fűzhető olyan további módosítás, mely az eredeti előterjesztésen túllépve érintené a BTK-t.  Lehet azonban olyan szakaszt érinteni, amit a kormányjavaslat nem említett, de a kérdéshez tatozik tartalmilag.)

	A bizottságok működési rendjüket - a Házszabály rendelkezéseit figyelembe véve - maguk határozzák meg. Akár az Országgyűlés ülésének időtartama alatt is - kivéve a szavazások idejét - megtarthatják üléseiket.  A bizottsági ülést a bizottság elnöke a napirendi javaslatot tartalmazó meghívó elküldésével írásban - kivételesen szóban, a napirendi javaslat közlésével - hívja össze.  A bizottsági ülések a sajtó számára nyilvánosak, s az ülésen az előterjesztő és a tárgyalt napirendi ponthoz módosító javaslatot (kapcsolódó módosító javaslatot) benyújtó képviselő tanácskozási joggal vehet részt.  Más képviselő számára a bizottság szótöbbséggel hozzászólási jogot adhat.  Ellenőrzési funkcióját a meghallgatással gyakorolja a bizottság.  A tagok kétötödének kérésére a bizottság meghallgatást tart, de köteles évente legalább egy alkalommal meghallgatni azt a minisztert, akit kinevezése előtt meghallgatott.  Államtitok, szolgálati titok vagy nyilvánosságra nem hozható egyéb adat védelme érdekében a bizottság zárt ülést tart, de az előterjesztő vagy bármely bizottsági tag javaslatára a zárt ülés tartása elrendelhető.  A zárt ülésen a köztársasági elnök, az Országgyűlés elnöke, a bizottság tagjai, továbbá a bizottság elnöke által, az adott napirendi ponthoz meghívott személyek vehetnek részt.  
	A bizottság határozatképességéhez a bizottsági tagok több mint felének jelenléte szükséges.  A helyettesítés intézménye miatt ez valójában csak 25%-os jelenlétet kíván meg, mert bármely bizottsági tag helyettesíheti kollégáját.  A határozathozatalnál a helyettesített bizottsági tagot is jelenlévőnek kell tekinteni.  A képviseleti megbízás egyetlen bizottsági ülésre szól, a helyettes jogai és kötelezettségei azonosak a bizottsági tagéval, egy bizottsági ülésen csak egy bizottsági tag helyettesítésére jogosult.  A helyettesítés nem terjedhet ki a bizottsági elnöki és alelnöki jogok gyakorlására.  
	A bizottság tanácskozóképességéhez a bizottsági tagok több, mint egyharmadának jelenléte szükséges.  A tanácskozóképességet csak abban az esetben kell megállapítani, ha azt bármelyik bizottsági tag kéri.  A határozatképtelenség kiküszöbölésére két lehetőség van:  Ha az elnök ugyanazon napirendi pontok tekintetében 24 óránál későbbi időpontra hívja össze a bizottsági ülést, akkor a bizottság a jelenlévők számától függetlenül határozatképes lesz, ha legalább egy ellenzéki és egy kormánypárti bizottsági tag jelen van az elnökön (alelnökön) kívül.  Határozatképtelenség miatt megismételt bizottsági ülést 24 órán belül csak akkor lehet tartani, ha a megismételt ülésen az összes bizottsági tag legalább fele és legalább egy ellenzéki képviselő jelen van, és az ülés megtartása mellett szavaz.
	A napirendi pont előterjesztője, a köztársasági elnök, az Országgyűlés elnöke, az országgyűlési biztos, az Állami Számvevőszék elnöke, továbbá - ha a tárgyalt napirendi pont feladatkörét érinti - a Kormány tagja az állandó bizottság ülésének összehívásával egyidejűleg meghívást kap a bizottság ülésére.  Az említett meghívott személyek tanácskozási joggal vesznek részt az ülésen, illetve a napirendi pontok tárgyalásán.  A meghívott személyeket a bizottság ülésén képviselőik is helyettesíthetik.  A bizottság elnöke a bizottság ülésére szakértőt hívhat meg, aki az ülésen tanácskozási joggal vesz részt.  Szakértő meghívására - a szakértő személyének megjelölésével vagy anélkül - a bizottság tagjai is tehetnek javaslatot, melyről a bizottság dönt.  
	Több bizottság közös eljárása esetén ezen bizottságok együttes ülést is tarthatnak.  Az együttes ülésen a szavazást bizottságonként külön kell megtartani.  A kapcsolódó módosító javaslatot az elnök kiadja a kijelölt bizottságnak véleményezésre. A bizottság a benyújtott kapcsolódó módosító javaslatokról kiegészítő ajánlásban tájékoztatja az Országgyűlést.

A részletes vita: 
A részletes vita a törvényjavaslat módosításokkal érintett rendelkezéseinek és a bizottság ajánlásának megvitatásából áll.  A részletes vita során kizárólag a módosító javaslathoz vagy a módosító javaslattal érintett részhez lehet hozzászólni.  A vitát - a rendelkezések sorrendjének betartásával - minden önálló rendelkezésre vonatkozóan, végül pedig a bevezetésre és a címre vonatkozóan kell megnyitni és lezárni.  A részletes vitában nem szoktak időkeretes tárgyalást alkalmazni.  Az elnök tesz javaslatot a vita lemenetéről, s a Ház erről ügyrendi szavazással dönt.  Ezek után megkezdődnek a felszólalások, a felszólalási rend az általános vitáéhoz némileg hasonlít. Felszólalásra írásban és szóban (gombnyomással) is lehet jelentkezni.  Az írásban felszólalásra jelentkezők nem az emelvényről szólalnak fel.  A részletes vitában csak kapcsolódó módosító javaslatot lehet előterjeszteni a vita lezárásáig.  A módosító javaslat által érintett részhez lehet beterjeszteni a kapcsolódó módosító javaslatot.  A kapcsolódó módosító javaslatot az elnök kiadja a kijelölt bizottságnak véleményezésre.  A bizottság a benyújtott kapcsolódó módosító javaslatokról kiegészítő ajánlásban tájékoztatja az Országgyűlést.  
A módosító (kapcsolódó módosító) javaslatot benyújtó a zárószavazás megkezdéséig módosíthatja illetve visszavonhatja javaslatát.  Ez a visszavonás nem érinti a visszavont módosító javaslathoz kapcsolódó módosító javaslat érvényességét.  A visszavont módosító javaslatot más, saját javaslataként változatlanul fenntarthatja, a javaslat tovább tárgyalható.

	A módosító javaslatot az elnök állásfoglalás céljából kiadja a kijelölt bizottságnak.  A kijelölt bizottság a módosító javaslatokat értékeli, és állást foglal, hogy azokat támogatja-e vagy sem.

	A részletes vita lezárása után a módosító javaslatokról történő szavazás következik. Először tehát a módosító javaslatról, majd körülbelül egy hét szünet után a törvény egészéről szavaz az Országgyűlés.  A szavazási eljárás a vitákkal ellentétben a részletestől az általános felé halad.  Szavazni csak arról a módosító javaslatról (kapcsolódó módosító javaslatról) kell, amely elnyerte a kijelölt - több kijelölt bizottság esetén bármelyik - bizottság jelen lévő tagjai egyharmadának támogatását, vagy amelyet a kijelölt bizottság nyújtott be, vagy amelyről a szavazást a képviselőcsoport vezetője kérte (egy döntési folyamatban háromszor élhet ezen jogával).  Ha nincs meg az egyharmados támogatottság, akkor a szavazás elmarad.  Ezzel a rendelkezéssel biztosítja Házszabály az ellenzék által benyújtott javaslatok esélyeit.
	Bármely képviselőcsoport kérésére név szerinti szavazást kell tartani.  Egy képviselőcsoport ugyanazon döntési javaslat esetében egy alkalommal javasolhat név szerinti szavazást.  Nem lehet név szerinti szavazást tartani a bizottságok létszáma és összetétele tekintetében, valamint a tanácskozások lefolytatásával összefüggő (ügyrendi javaslatot tartalmazó) kérdésekben.  Ha ugyanazon javaslatot több, egymást kizáró módosító javaslattal akarnak megváltoztatni, akkor az első megszavazása után a többi nem lehet szavazás tárgya.  Ebben az esetben nem lényegtelen, hogy melyik módosító javaslatról szavaznak először.  Elsőnek kell venni azt a módosító javaslatot, amely  javaslat elhagyásra törekszik.  Ezután a szavazás sorrendjét úgy kell meghatározni, hogy a tágabb körben módosító javaslattól kell haladni a szűkebb körben módosító felé.  Az elnök nyílt szavazás esetében csak szavazategyenlőség esetén és utólag szavaz, ebben az esetben az elnök szavazata dönt.  A név szerinti szavazás esetén a jegyző ABC sorrendben felolvassa a képviselők névsorát.  A képviselők felállva "igen", "nem", "tartózkodom" nyilatkozattal szavaznak.  A jegyző a szavazást a névsoron feltünteti, a szavazatokat összeszámolja, és a szavazás eredményét - névsorral együtt - átadja az elnöknek.  A szavazás eredményét az elnök hirdeti ki.  
	A részletes vita és a módosítással érintett rendelkezések feletti szavazás után - legkorábban e szavazást követő öt nap elteltével - zárószavazást kell tartani a törvényjavaslat egészéről.  Elfogadott módosító (kapcsolódó módosító) javaslat hiányában a zárószavazást a módosító javaslatokról történő szavazást követően meg lehet tartani.  Zárószavazás előtt két nappal az egybeszerkesztett törvényjavaslatot meg kell küldeni az Alkotmányügyi és a kijelölt bizottság(ok)nak.  A törvényjavaslat záró vitája a koherencia zavart kiküszöbölő módosító javaslatok megtárgyalásából áll.  A zárószavazást megelőzően benyújtott módosító javaslat esetén a zárószavazást csak a törvényjavaslat záró vitája után lehet megtartani.
	A zárószavazást követően a törvényjavaslatot az Országgyűlés elnöke aláírja, továbbítja a köztársasági elnöknek.  A köztársasági elnök 15 napon belül - sürgősségi kérelem esetén 5 napon belül - dönt a törvény kihirdetésről.  Ha a törvényt a köztársasági elnök nem promulgálja, akkor vétójogával élve visszaküldheti az Országgyűlésnek.  A Háznak ilyenkor 60 napon belül tárgyalnia kell a törvényjavaslatot.  A köztársaság elnöke előzetes normakontroll tárgyában az Alkotmánybírósághoz fordulhat.  Ha a törvény alkotmányellenessége megállapítást nyer, akkor az Országgyűlés 60 napon belül újratárgyalja a törvényt.  A köztársasági elnök átiratát az Országgyűlés elnöke kiadja az Alkotmányügyi, valamint a kijelölt bizottságnak.
	A kivételes eljárás egyszerűsített törvényalkotási eljárás.  A törvényjavaslat vagy országgyűlési határozati javaslat előterjesztője benyújtáskor kérheti a kivételes eljárásban történő tárgyalást.  Ha a törvény elfogadásához az országgyűlési képviselők, illetve a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazata szükséges, továbbá a Magyar Köztársaság éves költségvetéséről, annak módosításáról, végrehajtásáról, valamint a pótköltségvetésről szóló törvényjavaslat tárgyalásánál kivételes eljárás nem kérhető.  Az Országgyűlés vita nélkül határoz a törvényjavaslat kivételes eljárásban történő tárgyalásról.  Az kivételes eljárású tárgyalás elfogadásához a jelenlevő országgyűlési képviselők négyötödének szavazata szükséges.  Sürgősségi tárgyalási kérelmét az előterjesztő a törvényjavaslat benyújtásakor jelezheti.  Sürgősségi eljárásban való tárgyalás elfogadásához ugyanúgy a jelenlevő országgyűlési képviselők négyötödének szavazata szükséges.  A kivételes eljárás elrendelése esetén az Országgyűlés elnöke kijelöl egy bizottságot, amely a törvényjavaslat vitáját lefolytatja.  Valamennyi országgyűlési képviselő a bizottság ülésén tanácskozási joga van.  A vita már nem tagolódik részekre, egységes.  A módosító javaslatokat a vita kezdete előtt kell  benyújtani.  A kivételes eljárás elrendelésétől 21 nap áll a képviselők rendelkezésére ahhoz, hogy módosító javaslatokat benyújtsanak.  Sürgősségi eljárás esetében ez csak 8 nap.  A kapcsolódó módosító javaslatokat a vita végéig lehet benyújtani.  A kijelölt bizottság véleményezi a törvényjavaslatot, és dönt a módosító javaslatok támogatásáról. A kijelölt bizottság a módosító javaslatok benyújtására nyitva álló határidő leteltét követő harminc napon belül lefolytatja a vitát.  A vita lezárását követő ülésen a törvényjavaslatot az Országgyűlés napirendjére kell tűzni.  Az ülésen való tárgyalás során először a törvényjavaslat előterjesztője, majd - amennyiben a törvényjavaslatot nem a Kormány terjesztette elő - a Kormány képviselője szólal fel.  Ezt követően a kijelölt bizottság képviselője ismerteti a bizottság ajánlását.  A képviselőcsoportok álláspontját csoportonként egy-egy képviselő fejtheti ki.  A független képviselők közül az elsőként szólásra jelentkezett nyilváníthat véleményt, az előterjesztőnek a határozathozatal előtt viszontválaszra van joga.

	A költségvetési törvény kiemelt fontosságú a törvények közül, igen sok számadatot tartalmaz, mondhatni a törvény lelke a számok sorozata.  A költségvetési törvény fejezetekre, címekre, alcímekre tagolható.  A fejezetek külön költségvetési terülteket tárgyalnak, elsőként a tervezett bevételeket majd a kiadásokat ismertetik.  A következő év költségvetési törvényének fejezetei összegeiről, főösszegeiről november 30-áig kell az Országgyűlésnek döntenie.  Ha a költségvetés deficites, akkor a hiány pótlásának módját is fel kell tüntetni, ha szuficites, akkor a többlet-bevételek sorsáról is rendelkezni kell.  
	A költségvetési vita első szakaszát - a költségvetési fejezeteinek bevételi és kiadási főösszegéről, a hiány és többlet mértékéről, a részletes vitát előkészítő ajánlásáról, valamint a módosító javaslatokról és bizottsági állásfoglalásokról - november 30-áig le kell zárni.  Ez azt is jelenti, hogy a fejezeti határokat érintő módosító javaslatokról döntést kell hoznia az Országgyűlésnek.  A vita első szakasza általános és részletes vitából áll.  Módosító javaslat esetében meg kell jelölni azt a fejezetet ahonnan a támogatás elvonandó.  Az állandó bizottságok véleményét a költségvetési bizottság ismerteti az Országgyűléssel.  A határozathozatal során a módosító javaslatokról való döntést követően, annak figyelembevételével, illetve eredményeként a Költségvetési bizottság módosító javaslatot készít a központi költségvetés általános tartalékának összegére, majd a központi költségvetés bevételeinek és kiadásainak fejezetenkénti összegére, a főösszegére, továbbá a hiány, illetve többlet mértékére, a hiány finanszírozására (a többlet felhasználására).  Erről a javaslatról az Országgyűlés haladéktalanul, vita nélkül határoz.  A határozathozatalt követő három napon belül a Költségvetési bizottság tájékoztatja az Országgyűlést a költségvetési törvényjavaslat azon részeiről, amelyekről az Országgyűlés határozott.
	A vita második szakaszában, a tájékoztatást követően sor kerül a részletes vita újbóli megnyitására.  A tájékoztatást követő nyolc napon belül a fejezetek bevételi, kiadási főösszegét, a hiány, illetve a többlet mértékét nem érintő kapcsolódó módosító javaslatot lehet benyújtani.  A módosító javaslatok a fejezethatárokat nem érinthetik.  Az újból megnyitott részletes vita lezárását követően a Költségvetési bizottság újabb ajánlást készít.

	Az interpelláció, a kérdés és az azonnali kérdés az alkotmányos parlamenti ellenőrzés eszköze. Akihez az Alkotmány szerint interpelláció vagy kérdés intézhető, köteles az interpellációt vagy kérdést személyesen, kivételesen helyettese útján megválaszolni.  Az interpellációt az Országgyűlés elnökénél kell benyújtani, tartalmaznia kell a vele kapcsolatos tények és körülmények közlését.  Az elmondott interpelláció nem tartalmazhat olyan új tényt, amelyet az interpelláció írott szövege nem tartalmazott. Ettől eltérni csak az interpellált egyetértésével lehet.  Interpelláció a kormányhoz, a kormánytagokhoz, a Legfőbb Ügyészhez intézhető.  Feladatkörükön belül bármilyen kérdést érinthet.  Ha az interpelláció az egész Kormány működését érinti, a miniszterelnök válaszol, ha több minisztert érint vagy az érintett miniszter személye kérdéses, a miniszterelnök jelöli ki a válaszadó minisztert.  Az Országgyűlés csak azt az interpellációt tárgyalhatja, amelyet az ülésnapot legalább négy nappal megelőző munkanapon déli 12 óráig benyújtottak.  Az interpelláció három perc időtartam alatt terjeszthető elő.  A válaszra négy perc, a válasz elfogadásával kapcsolatos nyilatkozattételre egy perc áll rendelkezésre.  E határidők túllépésekor az elnök - a szómegvonás okának közlésével - megvonja a szót.  A viszontválasszal sem lehet az eredetileg megjelölt témától eltérni.  Amennyiben az interpelláló elfogadja a választ, akkor az ügy lezárul.  Ha nem ez történik, akkor az Országgyűlés szavaz az elfogadásáról.  Ha még ekkor sem fogadják el a választ, akkor az Országgyűlés elnöke kiadja tárgyalásra az illetékes bizottságnak.  Az interpelláció tárgyalását az Országgyűlés a bizottsági jelentés beérkezését követően a következő ülésén napirendre tűzi, és a bizottság javaslata alapján a következő döntések egyikét hozza:
•	utólag helyesnek ítéli az interpellációra adott választ;
•	elfogadja a bizottság ülésén az interpellált által kiegészített választ;
•	megerősíti korábbi elutasító döntését, és a bizottságot intézkedési javaslat kidolgozására kéri fel. 
	Az egyszerű kérdésre nincs viszontválaszolási lehetőség, az elfogadásáról nincs döntés.  Ezért jóval súlytalanabb, mint az interpelláció.  A kérdést két perces időtartamon belül maradva kell előadni, a válaszadót is kettő perc illeti meg.  Kérdést lehet intézni a kormányhoz, a kormánytagokhoz, a Legfőbb Ügyészhez, az országgyűlési biztosokhoz, az Állami Számvevőszék, a Magyar Nemzeti Bank elnökéhez.  A kérdés tárgyát címszerűen meg kell jelölni, és utalni kell arra is, hogy a kérdező a választ az Országgyűlés ülésén szóban, vagy ülésen kívül, írásban kéri.  Az írásbeli választ igénylő kérdésre a kérdezett tizenöt napon belül ad választ.
	Az Országgyűlés ülésén a napirendben feltüntetett időpontban hetente legalább hatvan percet kell biztosítani kérdés közvetlen feltevésére és megválaszolására (azonnali kérdések órája).  Az azonnali kérdések órájának napján legkésőbb az ülésnap megnyitását megelőzően egy órával bármely képviselőcsoport vezetője a tárgy feltüntetésével kérheti, hogy az általa megjelölt képviselő az azonnali kérdések órájának keretében kérdést tehessen fel.  Azonnali kérdés feltevésére kettő perc áll a képviselő rendelkezésére, míg a kérdezett ugyancsak két percben válaszolhat.  Mindkettőjük ezután még egy-egy perces viszontválaszra jogosult.  Az azonnali kérdések órájában az Alkotmány szerint válaszadásra kötelezettek kötelesek az ülésteremben tartózkodni.  A válaszadásra kötelezettnek halaszthatatlan közfeladata ellátása esetén előzetesen tájékoztatnia kell az Országgyűlés elnökét, és meg kell jelölnie a helyette válaszadásra feljogosított személyt.
	A Kormány vagy a képviselők legalább egyötödének írásbeli indítványára - az indítványban megjelölt átfogó politikai témakörben - az Országgyűlés vitát tart.  Ilyen indítványt kizárólag a rendes ülésszakon lehet benyújtani és tárgyalni.  Minden képviselő ülésszakonként legfeljebb két politikai vita tartására irányuló indítványt támogathat.  A politikai vitát az Országgyűlés az indítvány benyújtásától számított tizennégy napon túl és huszonnyolc napon belül tartja meg.  A politikai vita tárgyalására időkeretet kell szabni; az időkeret négy óránál kevesebb nem lehet.  A vita a Kormány nyilatkozatával kezdődik, és a Kormány viszontválaszával zárul.
	
	Az obstrukció a mindenkori kisebbség fegyvere a többség hátráltatására.  Ezáltal a kisebbség a végsőkig kihasználja a házszabályi jogi hézagokat.  Egy "tökéletes" obstrukció meg tudja bénítani a parlamenti munkát.  Az obstrukció a dualizmus időszakában, a századfordulón érte virágkorát.  Leggyakoribb eszközei közé tartoztak a soha véget nem érő felszólalások, a vég nélküli napirend előtti viták.  A jelenleg hatályos Házszabály a végsőkig igyekszik visszaszorítani az obstrukciót például a klotűr eszközével.  Manapság a leggyakoribb obstrukciós technika a határozatképtelenség színlelése illetve a név szerinti szavazással való időhúzás.  A századforduló obstrukciói ellen Tisza István 1904 októberében üzent hadat.  Az őszi ülésszak előtt ugrai választóihoz intézett nyílt levelében élesen elítélte az ellenzék obstrukciós magatartását, és hangsúlyozta: "a magyar parlament nem lehet játékszer jelentéktelen töredékek kezében", s ennek megfelelő intézkedéseket helyezett kilátásba.  Daniel Gábor kormánypárti képviselő 1904 novemberében házszabályi módosító javaslatot terjesztett be a technikai obstrukció kiküszöbölése tárgyában.  Három nap múlva Tisza István este kilenckor nagy beszédet tartott, mire az ellenzék kivonult.  A kormánypárt ezután - Perczel Dezső zsebkendős jelzésére - elfogadta a javaslatot.  Ezt követően felolvasták a királyi leiratot az országgyűlés berekesztéséről.  Az 1905 januári választásokon Tisza pártja a Szabadelvű Párt vereséget szenvedett, 159 mandátumot szerzett, míg az ellenzék 254-et.  Az új kormány kinevezése késett, Tisza vitte az ügyeket egy ideig.  Ekkor választójogot követelve munkástüntetések kezdődtek országszerte, de az ellenzék nem volt hajlandó kompromisszumra, ezért Ferenc József Fejérváry Gézát nevezte ki miniszterelnöknek.  Fejérváry kormánya szeptember elején lemondott.  Szeptember 15-én - a "vörös pénteken" -  százezres tömeg vonult a parlament elé választójogot követelve.  Ferenc József októberben ismételten Fejérváryt bízta meg a kormányalakítással, de most már választójogi programmal.  Folytatódtak a sztrájkok országszerte, s 1906 februárjában feloszlatták az Országgyűlést.  Áprilisban Wekerle Sándor vezetésével megalakulhatott a koalíciós kormány, s a mintegy másfél évig tartó tömegmozgalmi riadalom létrehozta a megegyezést a király és az ellenzék között.  A koalíció feladta programját, s így kormányra jutott.

Választójog:
	A választójog tágabb értelemben a választásokra vonatkozó joganyag egésze, amely meghatározza a  népszuverenitás közvetett formáját biztosító népképviseleti választást.  Szűkebb értelemben a választójog az állampolgárt a népképviseleti szervek kialakítására jogosítja fel.  A választójog forrásai közül az elsőként az Alkotmány (70-71§) említhető, az anyagi jogi szabályokat az 1989:XXXIV. tv., az eljárásjogiakat az 1997:C. tv. tartalmazza.
	Alapelvei kiemelkedő jelentőségűek: a választójog általános és egyenlő, a szavazás közvetlen és titkos.  Az általános választójog elve a polgári demokrácia mellőzhetetlen követelménye. Demokráciáról csak ezen elv megvalósulása esetén beszélhetünk.   A népszuverenitás elvének érvényesülése, a népképviselet elve nem több, mint, hogy a választójog az állampolgárt ne rendi alapon, hanem rendi statusától függetlenül illesse meg, vagyis a népszuverenitás nem egyenlő a demokráciával elvi-történeti dimenzióban nézve.  Az 1848. évi V. tc. vagyoni és műveltségi cenzushoz kötötte a választójogot.  Ezzel azt akarták elérni, hogy csak a politikailag éretteknek lehessen beleszólása a közéletbe.  Ma már ez elképzelhetetlen, de akkor időszerű volt.  Az 1848. évi V. tc. nem vette el a választójogot azoktól, akiknek már azelőtt is megvolt, de ezzel nem a nemességet akarta a törvényalkotó privilegizálni.  A nemesek gyermekei már nem örökölték a választójogot, ők is már csak vagyoni illetve műveltségi cenzustól függően élhettek ezzel.  A századforduló szociáldemokratái tűzték zászlójukra az általános választójogot a munkás tömegek támogatására számítva.  1905-ben a Habsburg-ellenes radikális középosztályt is megrémítette azonban  "vörös pénteken" felvonuló százezres munkásság.  A félelem megpuhította az addigi ellenzéket, s ezért kerülhetett kormányra Wekerle Sándor vezetésével.  A választójog kérdése azonban problémát jelentett a világháború kitöréséig.  Tisza István azonban mindvégig ellenezte a választójog általánossá tételét.  A frontról hazatérő veterán katonáknak jutalomként sem volt hajlandó megadni, mondván a választójog nem jutalom.  A háborút követő polgári demokratikus forradalom megvalósította.  1922-től újból feltételhez kötött lett a választójog: két évi helybenlakás, műveltségi cenzus, nőknél ezen kívül a betöltött 30. életév vagy 3 gyermek jogosította fel az állampolgárokat a szavazásra.  Az általános választójog igazán 1945-ben érvényesülhetett.  Ma már minden nagykorú állampolgárt megillet, bizonyos eseteket (pl.: elmeműködés kóros állapota, közügyektől való eltiltás) kivéve.
	A választójog egyenlő, azaz minden állampolgár szavazata jogilag egyenlő.  A plurális választójog sérti ezt az elvet.  Ilyen koncepciót fogalmazott meg az 1906-ban kormányrakerült koalícióból ifj. Andrássy Gyula.  Elképzelése szerint 12 analfabéta rendelkezzék egy szavazattal, a nem analfabéták egy szavazattal, a négy elemit végzettek két szavazattal, az érettségit szerzettek három szavazattal, míg az egyetemen végzettek négy szavazattal rendelkezzenek.  Elképzelése nem valósult meg.  A választójogi egyenlőséget sértik még a választásföldrajzi manipulációk is.  Minden körzetből azonos arányban kell mandátumhoz jutniuk a képviselőknek.  Nem lehetséges az, hogy a választókerületeket eltérő nagyságú népességet tartalmazó alakítsák ki, hogy ezáltal a kormányzatinak kedves politikai irány nagyobb képviselethez jusson.
	A szavazás közvetlen, a szavazó a képviselőt közvetlenül választja meg.  Negyedik elvként a titkosság biztosítja azt, hogy az állampolgárok lelkiismeretük szerint, semmiféle befolyás nélkül adhassák le voksaikat.
	A választójog egy másik aspektus tekintetében két részre tagolható: aktív és passzív választójogra.  Az aktív választójog az állampolgár azon joga, mely szerint szavazhat, míg a passzív választójog az állampolgár választhatóságát teszi lehetővé.  Aki választhat az egyben választható is ha rendelkezik állandó lakhellyel.   Nem választhat illetve nem választható az a személy, aki cselekvőképtelen, gondnokság alatt áll, végrehajtandó szabadságvesztését tölti vagy intézeti kényszergyógykezelés alanya.  A választójog gyakorlási jog, de nem kötelesség, az urnákhoz nem járulót nem érhetik emiatt hátrányok.
	A választási rendszerek országonként különbözőek.  A rendszer tekintetében általánosan három modell ismeretes:
•	tisztán egyéni választási rendszer:  Az ország területe egyéni választókerületekre tagolt, s mindegyik kerület egy képviselőt választhat.  Az egyéni rendszerben a képviselőnek lehetősége nyílik saját körzetének képviseletére.  Pártpolitikai szempontból nem markáns a rendszer, aránytalansághoz vezethet, mert a körzet második helyen végzett képviselője már nem is jut mandátumhoz bármennyi szavazatot is szerzett.
•	arányos vagy listás választási rendszer:  Az előzőnél nagyobb földrajzi egységek (pl.: megyék) képeznek választókerületet, és a választópolgárok pártlistákra szavazva több jelöltet juttatnak mandátumhoz.  Így a szerzett szavazatok arányában jutnak mandátumhoz a pártlisták, illetve az oda felvett képviselőjelöltek.
•	kombinatív, vegyes választási rendszer:  A fentebb ismertetett két választási rendszer kombinációjából alakultak ki a jelenlegi választási rendszerünkhöz hasonló rendszerek.  Magyarországon az egyéni választókerületekből 176 képviselő, a területi választókerületi listáról 152, míg az kompenzációs országos listáról 58 képviselő juthat mandátumhoz.  Az egyéni választókerületek határai nem nyúlhatnak túl a megyék határain. 

	Az angol egyéni választási körzetekben a legtöbb szavazatot kapó képviselő-jelölt jut mandátumhoz, még akkor is, ha csak relatív többséggel rendelkezik.  A francia egyéni körzetekben csak akkor juthat a képviselő-jelölt mandátumhoz az első fordulóban, ha a szavazatok legalább 50%-át és meg egy fő támogatását megszerezte.  Ezért általában kétfordulós a francia választás.  A listás választási rendszerekben a lista vagy szabad vagy kötött.  Az állampolgár szabad lista esetében módosíthatja a pártok által felállított sorrendet, kihúzhatja a számára nem megfelelő jelöltet vagy - kötött lista esetén - csak a párt által felállított listára szavazhat.
	Az első választási rendszerek egyéniek voltak.  A választópolgárok még nem pártok, hanem csupán képviselő-jelöltek között válogattak.  A parlamentarizmus fejlődésével azonban már a politikusok pártokban tömörültek, egységes eszméket képviselve.  Hazánkban 1861-ben alakultak először politikai pártok: a Felirati és a Határozati Párt.  A két pártot csak formai kérdések választották el egymástól, mindkettő a '48-as törvények alapján kívánt megegyezni Ausztriával.  A Deák vezette Felirati Párt elismerte Ferenc Józsefet uralkodóként, s az Országgyűléshez intézett leiratára feliratban kívánt válaszolni, míg a Teleki László vezette radikálisabb Határozati Párt határozatban kívánta kinyilatkoztatni a '48-as törvényekhez való ragaszkodását, de nem ismerte el uralkodóként Ferenc Józsefet.  Az egyéni választási rendszerek nem tükrözték valósághűen a politikai viszonyokat, mert a körzetenkénti kisebbségi szavazatok nem eredményeztek mandátumot. (pl.: Minden választási körzetben A párt közel 60%-os eredményt ér el, konkurense B párt 40%-hoz közelít, de lehet, hogy csak az A párt képviselői szereznek mandátumot.)  A listás választási rendszer azonban már hűen tükrözi az arányokat.  (Az 1945. évi választás tisztán listás választás volt.)

	A választási eljárás szabályairól, a fentebb említett 1997:C. tv. rendelkezik, az országgyűlési választásra vonatkozó szabályokat az első 11 fejezet ismerteti.  A törvény általános és különös rendelkezésekre tagolható.
	A választási eljárás szabályainak alkalmazása során a választásban érintett résztvevőknek érvényre kell juttatniuk az alábbi alapelveket:
•	a választás tisztaságának megóvása, a választási csalás megakadályozása,
•	önkéntes részvétel a jelölésben, a választási kampányban, a szavazásban,
•	esélyegyenlőség a jelöltek és a jelölő szervezetek között,
•	jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás,
•	jogorvoslat lehetősége és pártatlan elbírálása,
•	a választás eredményének gyors és hiteles megállapítása;
	Az  általános szabályok közül a legfontosabb, hogy a törvényben meghatározott határidők jogvesztők, azok - ha a törvény másképpen nem rendelkezik - a határidő utolsó napján 16 órakor járnak le.  A választást legkésőbb 72 nappal a szavazás napja előtt kell kitűzni.  Ha a szavazást a választási bizottság vagy a bíróság megismételteti, a választási bizottság a megismételt szavazást a megismételtetett szavazás napját követő hetedik napra tűzi ki.  A választási eljárási törvény elsődleges értelmezője az Országos Választási Bizottság.   
	A szavazást megelőző nyolcadik naptól a szavazás befejezéséig a választásokkal kapcsolatos közvélemény-kutatás eredményét nem szabad nyilvánosságra hozni.  A szavazás napján közvélemény-kutatás az alábbi feltételekkel végezhető:
•	a közvélemény-kutatás csak névtelen lehet, és az önkéntességen alapulhat,
•	a közvélemény-kutatók abba az épületbe, amelyben a szavazóhelyiség van, nem léphetnek be, a választópolgárokat semmilyen módon nem zaklathatják, csak a szavazóhelyiségből kilépőket kérdezhetik meg;

A választási szervek, szervezetek 
A törvény nem definiálja a választókerületet és a szavazókört.  A választókerület szavazókörökből tevődik össze. A szavazókör az a helyiség, ahol a polgárok szavazataikat leadhatják.
•	A választási bizottságok a választópolgárok független, kizárólag a törvénynek alárendelt szervei, amelyeknek elsődleges feladata a választási eredmény megállapítása, a választások tisztaságának, törvényességének biztosítása, a pártatlanság érvényesítése és szükség esetén a választás törvényes rendjének helyreállítása. Választási bizottságok:
•	a szavazatszámláló bizottság,
•	a helyi választási bizottság (az önkormányzati választásnál van szerepe),
•	az országgyűlési egyéni választókerületi választási bizottság: az egyéni választókerületben mandátumokat állapítja meg,
•	a területi választási bizottság: a területi választókerületben szerzett mandátumokat és az országos eredményt állapítja meg,
•	az Országos Választási Bizottság: a választási szervezet élén áll, az országos listán szerzett mandátumokat állapítja meg;
Azon a településen, ahol csak egy szavazókör van, egy bizottság látja el a helyi választási és a szavazatszámláló bizottság feladatait.  A választási bizottságnak csak a választókerületben - a helyi választási bizottságnak csak a településen - lakcímmel rendelkező választópolgár lehet tagja.  A választási bizottság tagjai tekintetében választott valamint a politikai pártok által delegált tagokból áll.  A bizottságnak nem lehet tagja a köztársasági elnök, állami vezető, közigazgatási hivatal vezetője, képviselő, megyei közgyűlés elnöke, polgármester, jegyző, főjegyző, választási iroda tagja, a választási bizottság illetékességi területén működő közigazgatási szerv köztisztviselője, valamint a választókerületben induló jelölt.  A szavazatszámláló bizottság tagjait a települési önkormányzat képviselő-testülete választja meg; személyükre a helyi választási iroda vezetője tesz indítványt.  A helyi választási bizottság három - az egy szavazókörrel rendelkező településen öt - tagját és szükséges számban póttagokat a települési önkormányzat képviselő-testülete választja meg; személyükre a helyi választási iroda vezetője tesz indítványt.  Az országgyűlési egyéni választókerületi, illetőleg a területi választási bizottság tagjait és póttagjait a fővárosi, megyei közgyűlés választja meg; személyükre a területi választási iroda vezetője tesz indítványt.  Az Országos Választási Bizottság öt tagját és szükséges számban póttagokat az Országgyűlés választja meg; személyükre - a pártok javaslataira is figyelemmel - a belügyminiszter tesz indítványt.
•	A választási irodák a választások előkészítésével, szervezésével, lebonyolításával, a választópolgárok, a jelöltek és a jelölő szervezetek pártsemleges tájékoztatásával, választási adatkezeléssel, a technikai feltételek megteremtésével, a törvényes feltételek meglétének és a szakmai szabályok betartásának ellenőrzésével összefüggő állami feladatot ellátó szervek.  Minden választási bizottság mellett - kivéve a szavazatszámláló bizottságot - választási iroda működik. A szavazatszámláló bizottság mellett a helyi választási iroda egy tagja jegyzőkönyvvezetőként működik.  A helyi és az országgyűlési egyéni választókerületi választási iroda vezetője az illetékes jegyző, a területi választási iroda vezetője a főjegyző.  A választási iroda tagjait a választási iroda vezetője, az Országos Választási Iroda vezetőjét és tagjait a belügyminiszter határozatlan időre bízza meg.

	A választójoggal rendelkező polgárok névjegyzékét a helyi választási iroda vezetője a választás kitűzését követően a személyiadat- és lakcímnyilvántartás adatai és a választójoggal nem rendelkező nagykorú polgárok nyilvántartása alapján szavazókörönként állítja össze.  A névjegyzéket a szavazás napja előtt 60 nappal - nyolc napra - közszemlére kell tenni, és ennek idejét a helyben szokásos módon ki kell hirdetni. A választópolgárokat a névjegyzékbe vételükről legkésőbb a szavazás napja előtti 58. napig értesítő megküldésével kell tájékoztatni. 

	A választási kampány a választás kitűzésétől a szavazást megelőző nap 0 óráig tart.  A szavazást megelőző nap 0 órától a szavazás befejezéséig választási kampányt folytatni tilos (kampánycsend).  
•	A választási kampány végéig a jelölő szervezetek és a jelöltek engedély nélkül készíthetnek plakátot.  A plakát olyan sajtóterméknek minősül, amely engedély és bejelentés nélkül előállítható.  A plakátra a sajtóról szóló jogszabályokat kell alkalmazni.  Épület falára, kerítésre plakátot elhelyezni kizárólag a tulajdonos, a bérlő hozzájárulásával lehet.  
•	A választási gyűlések nyilvánosak.  A rend fenntartásáról a gyűlés szervezője gondoskodik.
•	Rádió- és televízióközvetítés:  A kampányidőszakban a műsorszolgáltatók a jelölő szervezetek, illetőleg a jelöltek számára azonos feltételekkel tehetnek közzé politikai hirdetést.  A politikai hirdetéshez véleményt, értékelő magyarázatot fűzni tilos.  A pártok politikai hirdetéseiket tetszőleges mennyiségben - anyagi helyzetüktől függően - tehetik közzé, de a közszolgálati rádiónak vagy televíziónak legalább egyszer lehetővé kell tenni az ingyenes hirdetést. 

	Az ajánlás az egyéni választókerületben a jelöltállítás eszköze.  Az egyéni választókerületben a jelöléshez legalább hétszázötven választópolgárnak az aláírásával hitelesített ajánlása (kopogtatócédula) szükséges.  A pártok általában ezer ajánlást gyűjtenek össze az esetleges elírások miatt.  A választópolgár csak egy egyéni választókerületi jelöltet ajánlhat és csak abban az egyéni választókerületben, amelyben a lakóhelye van.  (A "kopogtatócédulás" ajánlás mellett ismeretes még az ajánlási ív is.)  Az ajánlásról másolatot készíteni nem lehet, az ajánlást 90 nap múlva meg kell semmisíteni.  Ajánlást csak az állampolgárok zaklatása nélkül lehet gyűjteni.  Munkahelyen, a fegyveres erőkben, tömegközlekedési eszközön tilos ajánlást gyűjteni, ajánlásért ellenszolgáltatást nyújtani tilos.  Az a párt állíthat területi listát, amely a területi választókerületben az egyéni választókerületek egynegyedében, de legalább két egyéni választókerületben jelöltet állított.  Országos listát az a párt állíthat, amely legalább hét területi választókerületben állított listát.  Ugyanaz a személy egyidejűleg egy egyéni választókerületben, egy területi listán és az országos listán lehet jelölt.  Amennyiben a jelölt az egyéni választókerületben mandátumot szerez, őt a területi listáról, illetőleg az országos listáról törölni kell.  Ha a mandátumot a területi listán a jelölt megszerzi, a pártjelölt nevét az országos listáról törölni kell.

	A szavazóköri jegyzőkönyveket az országgyűlési egyéni választókerületi, illetőleg a területi választási bizottsághoz kell továbbítani.  Az országgyűlési egyéni választókerületi választási bizottság a szavazatszámláló bizottságok jegyzőkönyvei alapján összesíti a szavazatokat, és megállapítja a választás választókerületi eredményét, amelyet jegyzőkönyvben rögzít. A jegyzőkönyvet az Országos Választási Bizottsághoz kell továbbítani.  Az Országos Választási Bizottság a területi választási bizottságok jegyzőkönyvei alapján, azok beérkezését követően megállapítja a százalékos határt és azt, hogy mely területi listák juthatnak mandátumhoz; erről haladéktalanul értesíti a területi választási bizottságokat, amelyek megállapítják a területi választókerületi választás eredményét, amelyet jegyzőkönyvben rögzítenek.  A szavazatszámláló lapokat 90 napig meg kell őrizni, a szavazatokat újra kell számlálni.

	Az a választópolgár, aki a szavazás napján lakcímétől távol van, a lakcíme szerint illetékes helyi választási iroda vezetőjétől kért igazolással azon település helyi választási irodájának vezetőjétől kérheti a névjegyzékbe való felvételét, ahol a szavazás napján tartózkodik.  Az igazolás alapján a választópolgár azon a településen szavazhat, ahol tartózkodik.  A lakcím szerinti névjegyzékből ekkor kihúzzák a választópolgárt.  Igazolást legkésőbb az első fordulót megelőző második napon lehet kiadni.  Az 1947. augusztusi választásokat az MKP a "kékcédulás" módszerrel, több településen egyaránt szavazó aktivistáival nyerte meg 22%-os relatív többséggel.

	A pártok kampányát a központi költségvetés és magánszemélyek támogathatják.  A központi költségvetés minden jelölt kampányát 25.000 Forinttal támogatja, a magányszemélyek összesen egymillió Forinttal járulhatnak a jelöltek kampányához.  Minden jelölő szervezetnek és független jelöltnek a választás második fordulóját követő 60 napon belül a Magyar Közlönyben nyilvánosságra kell hoznia a választásra fordított állami és más pénzeszközök, anyagi támogatások összegét, forrását és felhasználásának módját.

	A választási törvények megsértésére hivatkozva a jelölt, a jelölő szervezet és az érintett választópolgár, illetőleg jogi személy panaszt nyújthat be.  A panaszt és a szavazatszámláló bizottság döntése elleni kifogást az annak elbírálására jogosult választási bizottsághoz kell benyújtani.
A szavazatszámláló bizottság hatáskörébe tartozó döntések ellen benyújtott kifogásról az illetékes helyi, illetve területi választási bizottság dönt.  A választási bizottság döntése elleni kifogásról a fővárosi, megyei bíróság dönt.   A területi választási bizottság döntése elleni kifogásról a fővárosi, megyei bíróság dönt.  A területi választási bizottság döntése ellen benyújtott kifogásról az Országos Választási Bizottság dönt.   Az Országos Választási Bizottság döntése elleni kifogásról a Legfelsőbb Bíróság dönt.  A névjegyzékből való kihagyás vagy a névjegyzékbe való felvétel miatt a névjegyzék közszemlére tételének időtartama alatt lehet kifogást benyújtani.  A kifogást a helyi választási iroda vezetőjéhez kell benyújtani, aki a kifogásról három napon belül dönt. A kifogás elutasítását a választópolgár annak közlésétől számított három napon belül kifogással támadhatja meg az illetékes helyi bíróságnál, Budapesten a Pesti Központi Kerületi Bíróságnál.  A bíróság egyesbíróként jár el.

A választási eredmények megállapítása:
A választás érvényes, ha bíróság a választási jogszabályokra hivatkozva nem állapította meg érvénytelenségét.  Az érvényesség pozitív feltétele még az érvényességi küszöb meghaladása, azaz a választópolgárok meghatározott számú részvétele.  Az első forduló akkor érvényes, ha a választópolgárok több, mint fele, a második fordulóban több, mint egynegyede az urnákhoz járult.  Ha a választás érvényes, s a választási szabályok szerint a jelölt a kellő feltételeket kimerítette, mandátumhoz juthat, tehát a választás eredményes.  Eredményességről fogalmi okokból. csak az egyéni jelöltek esetében beszélhetünk.
Az egyéni választókerületben az első választási fordulóban az a jelölt lesz országgyűlési képviselő, aki megkapta az érvényes szavazatoknak több mint a felét, feltéve, hogy a szavazáson a választókerület választópolgárainak több mint a fele szavazott.  1990-ben első fordulóban csak négyen, míg 1994-ben egyedül Keleti György jutott mandátumhoz.  Ha az első választási fordulóban nem szavazott a választókerület választópolgárainak több mint a fele, a második választási fordulóban mindazok a jelöltek indulhatnak, akik az első fordulóban indultak.  A második fordulóban képviselő az a jelölt lesz, aki a legtöbb érvényes szavazatot kapta, feltéve, hogy a szavazáson a választókerület választópolgárainak több mint az egynegyede szavazott.  Ha az első választási fordulóban a választókerület választópolgárainak több mint a fele szavazott ugyan, de egy jelölt sem kapta meg az érvényes szavazatoknak több mint a felét, a második választási fordulóban azok a jelöltek indulhatnak, akik az első fordulóban az érvényes szavazatoknak legalább tizenöt százalékát megkapták.  Ha nincs legalább három ilyen jelölt, akkor az első fordulóban a legtöbb szavazatot elért három jelölt indulhat.  Ha a jelöltek közül bármelyikük időközben visszalép, helyébe másik jelölt nem léphet.  A második fordulóban képviselő az a jelölt lesz, aki a legtöbb érvényes szavazatot kapta, feltéve, hogy a szavazáson a választókerület választópolgárainak több mint az egynegyede szavazott.  Abban esetben, ha az egyéni választókerületben a választás első vagy második fordulóját azért nem lehetett megtartani, mert nem volt jelölt, időközi választást kell tartani 
A területi választókerületben a pártok listáinak jelöltjei a leadott szavazatok arányában a szavazólapon szereplő sorrendben jutnak mandátumhoz, feltéve, ha a választópolgároknak több mint a fele szavazott. A választópolgár egy listára szavazhat.  Ha a területi választókerületben az első választási forduló érvénytelen, mert azon a választópolgároknak több mint a fele nem vett részt, a második választási fordulóban mindazon pártlisták indíthatók, amelyek az első fordulóban indultak.  A pártlisták jelöltjei a leadott szavazatok arányában jutnak mandátumhoz feltéve, ha a választópolgároknak több mint az egynegyede szavazott.  Eredményességről itt nem beszélhetünk mert a szavazatok arányában szereznek mandátumot a pártlisták jelöltjei.  A magyarválasztási rendszer kötött listás, a választópolgárok nem módosíthatják a pártlistákat.
Adott egy megye, ahol öt párt állít listát, 10 mandátumot oszthatnak ki a területi választókerületből. 
Párt 	A	B	C	D	E	Összesen	
Szavazat	140000	105000	100000	45000	10000	400000	

 Az öt párt így részesül a szavazatokból.  A legkézenfekvőbb az lenne, ha az összes szavazat (400000) és a mandátumszám (10) hányadosa adná a mandátumszerzéshez elegendő szavazatok számát.  A törvény szerint az összes szavazat száma és mandátumszámnál egyel nagyobb szám (11) hányadosa adja meg azt az értéket, amely egy mandátum megszerzéséhez szükséges.  Így  példánkban  36364 érvényes szavazat kell egy mandátum megszerzéséhez.  Ha két vagy több párt azonos számú szavazatot ért el, és ezzel a szavazatszámmal mandátumhoz jutnának, de a területi választókerületben megszerezhető mandátumok száma kevesebb, mint az azonos szavazatot elért pártok száma, akkor a lista sorszáma szerinti sorrendben kell elosztani a mandátumokat.

Párt 	A	B	C	D	E	Összesen	
Szavazat	140000	105000	100000	45000	10000	400000	
Mandátum	3	2	2	1	0	8	
Töredékszavazat	30908	32272	27272	8636	10000	109088	

A táblázatban látható, hogy csak nyolc mandátumot lehet így kiosztani.  A pártlisták úgy is szerezhetnek mandátumot, ha töredékszavazatként összegyűjtötték a mandátumszerzéshez szükséges szavazatszám kétharmadát.  Ha több ilyen van, akkor erősorrendben kapják a megmaradt mandátumokat.  Ha egyik pártlista töredékszavazatainak száma sem éri el a mandátumhoz szükséges szavazatok számának kétharmadát, akkor a megmaradt mandátumokat az országos listán fogják szétosztani.  1990-ben 90 mandátumot osztottak ki ezért az országos listáról.
Példánk esetében a kétharmados érték 24243.  Ezt az értéket az első három párt elérte (A:30908, B:32272, C:27272).  A legtöbb töredékszavazatot B párt szerezte, a soron következő párt pedig A párt majd C párt.  Két mandátumot kell még a területi választókerületben kiosztani, s ezeket erősorrend szerint B párt illetve A párt kapja.  Az országos listán szerzett töredékszavazatokkal kell fizetniük a pártoknak a mandátumért, ezért B pártnak országos listán szerzett mandátumaiból 4092 szavazatot, A párt 5456 szavazatot kell átcsoportosítania a területi választókerületbe.  A további három párt töredékszavazatai felcsúsznak az országos listára.

Párt 	A	B	C	D	E	
Szavazat	140000	105000	100000	45000	10000	
Mandátum	4	3	2	1	0	
Töredékszavazat	30908	32272	27272	8636	10000	
Országos listára	-5456	-4092	27272	8636	10000	

Az országos listákon a jelöltek az országosan összesített töredékszavazatok arányában, a bejelentés sorrendjében jutnak mandátumhoz.  Az országos lista az egyéni választókerületekben kialakult aránytalanságokat hivatott kiküszöbölni.  Töredékszavazatnak minősülnek az egyéni választókerületben a választás első érvényes fordulójában az olyan pártjelöltekre leadott szavazatok, amelyekkel a választás egyik fordulójában sem szereztek mandátumot illetve a területi választókerületben - a választás érvényes fordulójában - a listákra leadott olyan szavazatok, amelyek mandátum megszerzéséhez nem voltak elegendőek, illetőleg amelyek mandátum megszerzéséhez felhasznált szavazatszámot meghaladták.  
Példaként öt párt országos listáiról történő mandátumszerzését követhetjük nyomon.  Az országos listára befutott szavazatokat az alábbiak szerint (és tovább is) besorolják és szám szerinti sorrendben kiosztják az 58 és a területi választókerületekben ki nem osztott mandátumokat.  Az első sorban a szavazatok összessége, a másodikban a szavazatok fele (és így tovább) található.  A mandátumokat az indexben feltűntetett sorrendben kapják a pártok addig, amíg a kiosztható mandátumok el nem fogynak.         
Párt	A	B	C	D	E	
Szavazatszám 1/1	5500001	4200002	3100003	800009	6000012	
Szavazatszám 1/2	2750004	2100005	1550006	4000014	3000016	
Szavazatszám 1/4	1375007	1050008	7750010	2000017	1500018	
Szavazatszám 1/8	6875011	5250013	3875015	1000019	750020	

A pártlista nem kap mandátumot (sem területi sem országos listáról), ha az azt állító párt területi listái a választópolgárok által valamennyi területi pártlistára leadott és országosan összesített érvényes szavazatok több mint öt százalékát nem érték el. E vonatkozásban összesíteni csak az ugyanazon párt területi listáira leadott érvényes szavazatokat lehet.
Két vagy több párt közösen is ajánlhat és jelölhet.  A választás előtt legalább nyolc nappal meg kell határozni a töredékszavazatok megoszlási arányát. 
A pártok közös egyéni választókerületi jelölés alapján - ugyanazon pártok részvételével - közös területi listát,  közös területi listák alapján - ugyanazon pártok részvételével - közös országos listát állíthatnak.  Az önálló vagy közös területi, illetőleg országos listák kapcsolhatók.  A közös lista tehát két párt egy listája, a kapcsolt lista pedig két párt két olyan listája, amelyet a választások előtt összekapcsolnak.  A közös lista, illetőleg a kapcsolásban részt vevő listák nem kapnak mandátumot, ha az országosan összesített érvényes szavazatoknak legalább tíz százalékát, kettőnél több párt által állított közös, illetőleg kapcsolt lista esetében legalább tizenöt százalékát együttesen nem érték el.  E vonatkozásban összesíteni csak az ugyanazon pártok által, azonos módon összeállított közös, illetőleg kapcsolt listákra leadott érvényes szavazatokat lehet.  A kapcsolt listákat közzé kell tenni, egységként kell tekinteni, a mandátumszerzés sorrendjét is le kell fektetni.  
A második forduló érvénytelensége esetén időközi választást kell tartani.  Az időközi választás eredménye nem érinti az országos listák mandátumait.  Ha területi listán érvénytelen a forduló, akkor az első forduló eredményeit kell töredékszavazatnak tekinteni.  Az időközi választásra - az említetteket kivéve - értelemszerűen az általános választás szabályait kell alkalmazni.  A választás évében nem lehet időközi választást tartani.  Helyközi választást kell tartani az egyéni képviselő mandátumának megszűnése esetén.  A területi listán, illetőleg az országos listán mandátumhoz jutott képviselő megbízatásának megszűnése esetén a mandátumot - a listákon eredetileg is szereplő pártjelöltek közül - a párt által megnevezett személy szerzi meg. A párt az ok felmerülésétől számított harminc napon belül köteles bejelenteni az új képviselő nevét az illetékes választási bizottságnál.