1
A prudens működésre vonatkozó szabályok
A Hpt. általános előírása, hogy a hitelintézet a prudens működésre vonatkozó előírások
betartásával úgy köteles a rábízott idegen és saját forrásokkal gazdálkodni, hogy folyamatosan
fenntartsa azonnali — minden napi — fizetőképességét (likviditását) és mindenkori
fizetőképességét (szolvenciáját). Ezután a törvény részletesen tartalmazza a bankok prudens
működését befolyásoló speciális szabályokat.
A tőkére vonatkozó szabályok
Saját tőke
A gazdálkodó szervezeteknél saját tőkének nevezzük azt a tőkerészt, amelyet a tulajdonosok
bocsátanak a vállalkozás rendelkezésére. A hitelintézetek saját tőkéje azonban egy ponton
eltér a többi gazdasági társaság saját tőkéjétől, mivel tartalmazza az általános tartalékot is,
amelyet csak a hitelintézeteknek kell képezniük adózott nyereségükből. A hitelintézet saját
tőkéjének összege nem lehet kevesebb az engedélyezés feltételeként előírt legkisebb
jegyzett tőke összegénél, vagyis bank esetében pl. két milliárd forintnál. Ha ez mégis
bekövetkezne, a Felügyelet legfeljebb tizennyolc hónapra meghatározott időt biztosíthat a
hitelintézet számára a saját tőke előírt szintre történő feltöltésére.
A hitelintézetek működése során a saját tőke mértéke és a jegyzett tőke mértéke lényegesen
eltérhet egymástól. A saját tőke inkább jelzi a hitelintézet tényleges vagyoni helyzetét, mint a
jegyzett tőke, hiszen mindenkor tartalmazza az esetleges veszteségek, vagy többletvagyon
értékét. Ezért nemcsak a minimális jegyzett tőkére van törvényi előírás, hanem a saját tőke
minimális mértékére is, amely nem lehet kevesebb az előírt legkisebb jegyzett tőke
összegénél.
Szavatoló tőke
A hitelintézetek esetében szükséges, hogy folyamatosan rendelkezésre álljon az a
tőkemennyiség, amely a hitelintézetnél bekövetkezett esetleges veszteségekre a céltartalékok
felhasználása után fedezetül szolgál. Ennek meghatározása a szavatoló tőke számítás, amely
során a saját tőkéből figyelmen kívül kell hagyni azokat az elemeket, amelyek tényleges
fedezetet nem jelentenek a veszteségekre és az egyes, a hitelintézet portfoliójában meglévő
kockázatok szempontjából módosítják a saját tőke értékét.
2
A szavatoló tőke meghatározása azért is kiemelkedő jelentőségű, mert a legfontosabb
tevékenységi korlátozások a szavatoló tőke mértékéhez kötődnek.
A pénzügyi intézmények szavatoló tőkéje a következő tőkeelemekből áll:
Alapvető tőkeelemek (saját tőke): jegyzett tőke, tőketartalék, eredménytartalék, lekötött
tartalék, mérleg szerinti eredmény, általános tartalék, és általános kockázati céltartalék.
Járulékos tőkeelemek: értékelési tartalék, és alárendelt kölcsöntőke, kiegészítő alárendelt
kjölcsöntőke.
Az alapvető tőkeelemeknek összegének mindig meg kell haladnia a járulékos tőkeelemek
összegét.
A jegyzett tőkét a tulajdonosok adják össze a bank létrehozása érdekében. A jegyzett tőke
értéke tulajdonképpen kifejezi a bank részvényei névértékének összegét. A tőketartalék
tartalmazza a részvények kibocsátási és névértéke közti különbözetet, illetve a
tőketartalékként véglegesen átvett pénzeszközöket. A mérleg szerinti eredmény a folyó évben
a saját tőke növelésére fordított adózás, osztalékfizetés, és az általános tartalékképzés utáni
nyereség. Az eredménytartalék az előző évek fel nem használt mérleg szerinti eredménye.
Alárendelt kölcsöntőkének minősül minden olyan kölcsön,
• amely ténylegesen rendelkezésre áll, azonnal hozzáférhető, és az igénybe vevő
pénzügyi intézmény mérlegében szerepel,
• bevonható a pénzügyi intézmény adósságának rendezésébe és a kölcsönt nyújtó
követelése a törlesztések sorrendjében a részvényesek előtti legutolsó helyen áll,
• legkevesebb öt éves futamidejű, összegének a szavatoló tőkébe történő beszámítását
legalább a visszafizetési időpontot megelőző öt év során évente, fokozatosan
csökkenteni kell, és
• a tőketörlesztés az eredeti lejárat vagy a kikötött felmondási idő előtt nem lehetséges.
A bankok is jogosultak a vagyoni értékű jogokat, szellemi alkotásokat, tárgyi eszközöket és
befektetet pénzügyi eszközöket az év végén piaci értékükön értékelni. Ha az értékelésbe
bevont eszközök értéke több, mint a könyv szerinti érték, akkor ezt a különbözetet értékelési
tartalékként kell kimutatni.
Hitelintézetek egyesülése esetén az általános jogutód, illetőleg az átvevő hitelintézet szavatoló
tőkéje nem lehet kevesebb, mint az egyesülő hitelintézetek egyesülés előtti szavatoló
tőkéjének összege.
3
Általános tartalékképzés
A hitelintézetnek az adózott eredményéből az osztalék, illetve a részesedés kifizetése előtt
általános tartalékot kell képeznie. Az általános tartalék kettős célt szolgál: egyrészt tartalékul
szolgál azokra a veszteségekre, amelyekre a megképzett céltartalékok már nem elegendők,
másrészt biztosítékot szolgáltat arra, hogy a hitelintézet több éven keresztül való működése
során hullámzó jövedelmezőség kiegyenlítésre kerüljön. A hitelintézet a tárgyévi adózott
eredmény 10 százalékát köteles általános tartalékba helyezni. A hitelintézetet kérelmére a
Felügyelet az általános tartalékképzés alól mentesítheti, ha fizetőképességi mutatója
(szolvencia rátája) tizenkét százalék felett van, és nincs negatív eredménytartaléka.
A hitelintézet osztalékot csak akkor fizethet, ha az adott naptári évben általános tartalékot
képzett, vagy ha a Felügyelet az általános tartalékképzés alól mentesítette. Az általános
tartalék felhasználása szigorúan kötött, mivel a hitelintézet az általános tartalékot csak a
tevékenységéből eredő veszteségek rendezésére használhatja fel.
A hitelintézetek tőkemegfelelése
A hitelintézetnek — a mindenkori fizetőképesség (szolvencia) fenntartása és a kötelezettségek
teljesíthetősége érdekében — az általa végzett pénzügyi és befektetési szolgáltatás
kockázatának mindenkor megfelelő nagyságú szavatoló tőkével kell rendelkeznie, amely nem
lehet kevesebb az engedélyezés feltételeként előírt legkisebb jegyzett tőke összegénél, vagyis
két milliárd forintnál.
A nemzetközi gyakorlatban a hitelintézetek biztonságos működésének egyik
legáltalánosabban használt mutatószáma, a bank tevékenységének terjedelmét korlátozó
arányszám a hitelintézet tőkemegfelelése, amely a hitelintézet szavatoló tőkéjének és
korrigált mérlegfőösszegének egymáshoz viszonyított értékével, a súlyzott eszközkockázati
arányszámmal (fizetőképességi mutató) fejezhető ki. Ez az arányszám valójában azt mutatja,
hogy a hitelintézet fedezetet biztosító vagyonának hányszorosát helyezheti ki.
A fizetőképességi mutató kiszámításánál a számláló a hitelintézet szavatóló tőkéjének
összege, a nevező pedig a kockázatnak megfelelő mértékben súlyozott eszköztételek és
mérlegen kívüli tételek összege, amelyet csökkenteni kell a kockázati céltartalék, és az
általános kockázati céltartalék összegével.
A hitelintézeteknek (és leányvállalataival együtt) legalább 8%-os fizetőképességi mutatót
kell folyamatosan fenntartaniuk.
4
Kereskedési könyv vezetése
A hitelintézet a tőkeszükségletének meghatározása érdekében a befektetési vagy pénzügyi
szolgáltatással kapcsolatos - ideértve a hitelintézetek között, a hitelintézetek és befektetési
szolgáltatók között, a hitelintézetek és a Tpt. szerinti intézményi befektetők között, illetve a
hitelintézetek és a Magyar Nemzeti Bank között befektetési eszközökkel végzett
tevékenységet; továbbá a hitelintézet által saját kibocsátású kötvényével végzett adásvételi és
csere ügyletet is - alapvetően piaci kockázatoknak kitett, kereskedési portfólióba tartozó
befektetési eszközök és az ezekkel kapcsolatos kockázatvállalások nyilvántartására
kereskedési könyvet köteles vezetni.
A hitelintézet a tőkeszükségletének meghatározása érdekében a befektetési vagy pénzügyi
szolgáltatással kapcsolatos - ideértve a hitelintézetek között, a hitelintézetek és befektetési
szolgáltatók között, a hitelintézetek és a Tpt. szerinti intézményi befektetők között, illetve a
hitelintézetek és a Magyar Nemzeti Bank között befektetési eszközökkel végzett
tevékenységet; továbbá a hitelintézet által saját kibocsátású kötvényével végzett adásvételi és
csere ügyletet is - alapvetően piaci kockázatoknak kitett, kereskedési portfólióba tartozó
befektetési eszközök és az ezekkel kapcsolatos kockázatvállalások nyilvántartására
kereskedési könyvet köteles vezetni.
A Felügyelet engedélye alapján nem köteles a hitelintézet kereskedési könyvet vezetni, ha
a) a befektetési szolgáltatási tevékenységből származó bevétele - ideértve a hitelintézetek
között, a hitelintézetek és befektetési szolgáltatók között, illetve a hitelintézetek és a Magyar
Nemzeti Bank között befektetési eszközökkel végzett tevékenységből (likviditás- és
kockázatkezelési tevékenység); továbbá a hitelintézet által saját kibocsátású kötvényével
végzett adásvételi és csereügyletekből származó bevételt is - nem haladja meg a kapott
kamatok és kamatjellegű bevételek, az egyéb pénzügyi szolgáltatások bevételei, az egyéb
bevételek, a befektetési szolgáltatási tevékenységből származó bevételek, valamint a nem
pénzügyi és befektetési szolgáltatási tevékenységből származó negyedévi nettó árbevétel
összegének öt százalékát, vagy
b) a kereskedési könyvi pozíciók - előjeltől független - együttes összértéke nem haladja
meg a négymilliárd forintot.
Kockázatvállalás
Kockázat, illetőleg kockázatvállalás:
5
a) a kölcsön nyújtása, ideértve az adósságra kibocsátott, a hitelviszonyt megtestesítő
értékpapír megvásárlását is;
b) a váltó és csekk, valamint egyéb kötelezvény leszámítolása;
c) a hitelintézet által adott bankgarancia, bankkezesség és az egyéb biztosíték, ideértve a
hitelintézet bármilyen más, jövőbeni vagy függő kötelezettségét, vállalt garanciáját,
kezességét, illetve az ezekre nyújtott egyéb bankári biztosítékot is;
d) a hitelintézet által vállalt minden olyan kötelezettség, amellyel a hitelintézet
ellenszolgáltatás fejében átruházott pénzkövetelés teljesítéséért jótáll, vagy vállalja, hogy a
vevő követelésére azt visszavásárolja;
e) a hitelintézetnek bármely vállalkozásában szerzett részesedése, függetlenül a részesedés
birtoklásának időtartamától;
f) a hitelintézet által megvásárolt pénzkövetelés, valamint
g) a pénzügyi lízing nyújtása;
h) más hitelintézetnél elhelyezett betét, ide nem értve a jegybanki kötelező tartalék előírást
a levelező bankon keresztül teljesítő hitelintézetek által elhelyezett kötelező tartalék összegét.
A törvény a hitelintézetek szervezete, illetve munkavállalói irányításának és ellenőrzésének
nem megfelelő szervezettsége, illetve a munkafolyamatok nem megfelelő szabályozottságából
eredő zavarok kiszűrése és csökkentése érdekében előírja, hogy a hitelintézetek kötelesek a
kihelyezések és kötelezettségvállalások áttekinthetőségét, a kockázatok felmérésének
ellenőrzését és csökkentését lehetővé tevő belső szabályzatot (kockázatvállalási
szabályzatot) kidolgozni és alkalmazni. A belső szabályzatok kidolgozása azért is fontos,
hogy a hitelintézetek képesek legyenek a hitelekhez kapcsolódó kockázatok felmérésére, és
ehhez kapcsolódóan megfelelő limiteket tudjanak kidolgozni és alkalmazni működésük
során. A későbbi jogviták elkerülése érdekében előírja a törvény, hogy a kockázatvállalással
járó ügyletek kizárólag írásban köthetők, és a szóban kötött pénzpiaci műveleteknél az
ügyletkötést írásban vissza kell igazolni.
A hitelintézetnek a kihelyezésről történő döntés előtt meg kell győződnie a szükséges
fedezetek, illetőleg biztosítékok meglétéről, valós értékéről és érvényesíthetőségéről. A
döntés alapjául szolgáló iratokat az ügyletre vonatkozó szerződéshez, illetőleg a leszámítolt
váltóhoz kell csatolni.
A hitelintézet fedezetként nem fogadhatja el
a) a saját maga által kibocsátott, tagsági jogokat megtestesítő értékpapírt (pl. saját
részvény),
b) a hitelintézettel szoros kapcsolatban álló vállalkozás által kibocsátott, tagsági jogokat
megtestesítő értékpapírt,
6
c) a hitelintézet vagy az összevont alapú felügyelet alá tartozó hitelintézettel szoros
kapcsolatban álló vállalkozás Gt.-ben meghatározott közvetlen irányítást biztosító
befolyása alatt álló részvénytársaság részvényét,
d) olyan gazdasági társaság üzletrészét vagy részvényét, amely az adósban befolyásoló
részesedéssel rendelkezik, illetve, amelyikben az adósnak befolyásoló részesedése
van.
Vagyis röviden összefoglalva a hitelintézet saját maga, illetve a vele tulajdonosi
kapcsolatban álló gazdasági társaságok nem szolgálhatnak a hitelintézet kockázatvállalásának
fedezetéül.
A törvény kötelezővé teszi a hitelek utógondozását is, vagyis a kockázatvállalást tartalmazó
szerződés teljes időtartama alatt a hitelintézet rendszeresen ellenőrzi, minősíti és
dokumentálja a szerződésben foglalt feltételek megvalósulását, beleértve az ügyfél pénzügyi,
gazdasági helyzetének, és a biztosítékok értékének alakulását is.
Nagykockázat vállalásának korlátozása
A hatályos szabályozás a korábban nagyhitelnek nevezett nagykockázatok vállalásának
feltételeit a korábbi összegszerű határértékek helyett a szavatoló tőke arányában határozza
meg. Nagykockázatnak minősül az a kockázatvállalás, amikor egy ügyfél vagy
ügyfélcsoport részére történt összes kockázatvállalás nagysága a hitelintézet szavatoló
tőkéjének tíz százalékát eléri. A nagykockázat meghatározásánál a pénzügyi szolgáltatási
tevékenység és a befektetési szolgáltatási tevékenység során vállalt kockázatokat együttesen
kell figyelembe venni.
A nagykockázatok definiálása után a törvény két limitet állapít meg. Egyrészt az egy
ügyféllel vagy ügyfélcsoporttal szemben a hitelintézet által vállalt kockázatok együttes,
nettó értéken számított összege nem haladhatja meg a hitelintézet szavatoló tőkéjének
25%-át. A befektetési szolgáltatási tevékenység során vállalt kockázatokkal az egy ügyféllel
szemben vállalt maximum a szavatoló tőke 25%-át meghaladó mérték túlléphető abban az
esetben, ha a hitelintézet e kockázatok fedezetére jogszabályban meghatározott mértékű
tőkével rendelkezik. Másrészt a hitelintézet által vállalt nagykockázatok együttes összege
nem lehet több, mint a hitelintézet szavatoló tőkéjének nyolcszorosa. A bankgaranciát és
bankkezességet ötvenszázalékos értéken kell figyelembe venni.
Tulajdonszerzéshez kapcsolódó kockázatvállalás korlátozása
7
A hitelintézet nem vállalhat kockázatot, vagyis nem nyújthat kölcsönt és nem vállalhat ahhoz
kapcsolódó kötelezettséget olyan ügyletért, amelynek célja, hogy az ügyfél, a hitelintézet
vagy a hitelintézettel szoros kapcsolatban álló vállalkozás által kibocsátott, tagsági jogot
megtestesítő értékpapírt (pl. részvényt) vagy alárendelt kölcsöntőkének minősülő értékpapírt
vásároljon. Ezáltal ugyanis a hitelintézet tőkeemelésére, vagy a szavatoló tőke növelésére
szolgáló pénzbefizetés nem jelent valóságos tőkeemelést a hitelintézet számára. Az ilyen
tőkeemelés nem elégíti ki a tőkeemelésre vonatkozó alapelveket. Nemcsak a hitelintézet saját
kibocsátású részvényének megszerzéséhez nem nyújtható kölcsön, hanem olyan
vállalkozásban való részesedés megszerzéséhez sem, amelyben a hitelintézet befolyásoló
részesedéssel rendelkezik.
Befektetések korlátozása
A törvény a befektetésekre külön is tartalmaz szabályokat, mivel a hitelintézetekben rejlő
kockázatok pontos felmérése érdekében mindig figyelembe kell venni az adott hitelintézet
befektetéseit is. A törvény más vállalkozásba való befektetésének korlátozását a vállalkozás
szavatoló és jegyzett tőkéjéhez viszonyítva is megadja. E szabályok is azt hivatottak
biztosítani, hogy a hitelintézetek komoly összegű befektetést csak olyan vállalkozásba
tegyenek, amelyek ügyfelei kiszolgálását nem veszélyeztetik.
A Hitelintézet a szavatoló tőkéjének 15 %-át meghaladó - nettó értéken számított - közvetlen
és közvetett tulajdoni hányadot megtestesítő befektetést - más pénzügyi intézmény,
befektetési vállalkozás, árutőzsdei szolgáltató, Tpt. szerinti elszámoló házi tevékenységet
végző szervezet, befektetési alapkezelő, tőzsde, biztosító részvénytársaság, illetve a járulékos
vállalkozás kivételével - egy vállalkozásban sem szerezhet, illetve nem tarthat birtokában.
A hitelintézet a vállalkozás jegyzett tőkéjének 51 %-át meghaladó - nettó értéken számított
közvetlen és közvetett tulajdont – az előbbi kivételekkelvel – egy vállalkozásban sem
szerezhet, illetve nem tarthat birtokában.
A hitelintézetnek a más pénzügyi intézményen, befektetési vállalkozáson, árutőzsdei
szolgáltatón, Tpt. szerinti elszámoló házi tevékenységet végző szervezeten, befektetési
alapkezelőn, tőzsdén, biztosító részvénytársaságon, illetve a járulékos vállalkozáson kívüli
egyéb vállalkozásokban meglévő befolyásoló részesedéseinek teljes, nettó értéken számított
összege nem haladhatja meg a szavatoló tőkéjének 60 %-át.
A befektetésre vonatkozó korlátozásoknál nem kell figyelembe venni a hitelintézet
tulajdonába csak átmenetileg, a szerzés időpontjától számított legfeljebb hároméves
8
időtartamra, pénzügyi szolgáltatásból származó veszteségmérséklés céljából, illetőleg hiteltulajdonrész
csereügylet vagy felszámolás következtében került - elkülönítetten nyilvántartott
és elkülönítetten kezelt, rendszeresen minősített - tulajdoni hányadokat. Nem kell figyelembe
venni továbbá a kereskedési könyvben nyilvántartott tulajdoni hányadot.
Ez a szabály tulajdonképpen olyan befektetésekre vonatkozik, amelyek korábban a
hitelintézetek által nyújtott hitelek biztosítékai voltak, és a hitelintézet a kintlévő
követelésének behajtása céljából szerezte meg őket. Ezek a korlátozások akkor léphetők
túl, ha a hitelintézet a túllépések összegével csökkentett szavatoló tőkével számolva is képes
megfelelni a nyolcszázalékos fizetőképsségi mutató fenntartására vonatkozó, valamint a
szavatoló tőkéhez rendelt más korlátozó előírásnak.
Ingatlanbefektetések korlátozása
Az ingatlanbefektetések korlátozásának fő oka, hogy az ingatlan az egyik legkevésbé likvid
befektetés, és az ilyen befektetések nagy száma válsághelyzetben a hitelintézetek mozgásterét
jelentősen korlátozhatja. Ezért a hitelintézet összes ingatlanba történő befektetése nem
haladhatja meg a szavatoló tőkéje öt százalékát.
Ez alól kivétel a közvetlen banküzemi célú ingatlanbefektetés (pl. székház, fiókok) valamint a
hitelintézetnek tevékenysége során keletkezett hitel-ingatlan csereügylet, a csődtörvény
alapján a hitelintézet tulajdonába került ingatlan (Cstv). 56.§ (2)), és a bírósági végrehajtásról
szóló 1994. évi LIII. törvény (Vht.) alapján megszerzett ingatlanok, amelyeket a
hitelintézetnek három éven belül el kell idegenítenie.
Befektetésekre vonatkozó egyéb korlátozások
A törvény az összes befektetésre vonatkozóan külön is előír általános korlátozásokat:
1) A hitelintézet összes befektetése nem haladhatja meg szavatoló tőkéjének 100%-át.
2) A hitelintézet nem szerezhet részesedést, illetőleg nem létesíthet tagsági viszonyt olyan
vállalkozásban, amelynek tartozásaiért a részesedés mértékére való tekintet nélkül a
hitelintézetre tulajdonosként korlátlan felelősség hárulhat.
A befektetések számításánál nem kell figyelembe venni
a) a pénzügyi szolgáltatásból származó veszteség mérséklése, illetve elhárítása érdekében a
hitelintézet tulajdonába került befektetést, ha az három évet meg nem haladóan van a
hitelintézet tulajdonában, illetve birtokában,
b) a Hitelgarancia Részvénytársaságban alapítása során, illetve ezt követően az abban történt
részesedésszerzést,
c) az állampapírt,
9
d) a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírt, valamint
e) azt a tételt, amelynek megfelelő összeget a szavatoló tőke számítása során a tőkéből
levonták,
ha azt az egyéb befektetésektől elkülönítve tartják nyilván, és elkülönítve kezelik.
Eszközök minősítése és kockázati céltartalék képzés
A hitelintézeteknek rendszeresen – negyedévente - értékelni és minősíteni kell eszközeit
(befektetett pénzügyi eszközeit, követeléseit, értékpapírjait, illetve pénzeszközeit és
készleteit) vállalt kötelezettségeit, valamint egyéb kihelyezéseit. A hitelintézet az eszközökkel
összefüggésben felmerülő hitelezési, befektetési és országkockázatokat az eszközök után
elszámolt értékvesztéssel és annak visszaírásával veszi figyelembe az eredményben, a
felmerült kamat és árfolyamkockázat, valamint a mérlegen kívüli kötelezettségekhez
kapcsolódó kockázat és minden egyéb kockázat fedezetére pedig kockázati céltartalékot
képez.
A hitelintézeteknek a kintlévőségeik, befektetéseik, és ezek fedezeteinek minősítése és
értékelése céljából adósminősítési, fedezetértékelési, kockázatvállalási, befektetési,
minősítési, és céltartalék-képzési szabályzatot kell készíteniük. A hitelintézetek
kintlévőségeiket, befektetéseiket, és kötelezettségeiket vagyis a tevékenységükkel együtt járó
valamennyi feltárható és minősíthető hitelezési, kamat-, árfolyam-, befektetési, ország- és
egyéb kockázatot különböző kategóriákba sorolják és a kockázatok fedezetére a
kategóriáknak megfelelő céltartalékot képeznek. A minősítési kategóriákhoz tartozó kockázati
céltartalék mértékek a következők:
Problémamentes,
Külön figyelendő: 0-10% értékvesztés képzendő, vagy céltartalék számolandó el,
Átlag alatti 11-30% értékvesztés képzendő, vagy céltartalék számolandó el,
Kétes 31-70% értékvesztés képzendő, vagy céltartalék számolandó el,
Rossz 71-100% értékvesztés képzendő, vagy céltartalék számolandó el.
Problémamentesek azok a kintlévőségek, amelyekről valószínűsíthető, hogy megtérülnek és
a hitelintézetnek nem kell veszteséggel számolnia. Esetükben a törlesztés fizetési késedelme
nem haladja meg a 15, illetve lakossági kölcsönök esetében a 30 napot.
A külön figyelendő kategóriába azoka kintlévőségek tartoznak, amelyekkel kapcsolatban
veszteség a minősítés időpontjában még nem valószínűsíthető, de az adós az általánostól
eltérő odafigyelést igényel. (A hitel természetéből, vagy az adósban rejlő okból).
10
Átlag alatti az a követelés, amely a szokásosnál nagyobb kockázatúnak minősül, vagy a
minősítés időpontjában már bizonyos mértékű veszteség valószínűsíthető.
Kétes az a követelés, amely egyértelműen veszteséget okoz, a fizetési késedelem tartós, vagy
rendszeres, és ami per tárgyát képezi.
Rossz kategóriába pedig az tartozik, amely esetében a veszteség 70%-ot meghaladja, az adós
törlesztési kötelezettségének többszöri felszólítás ellenére sem tesz eleget, vagy az adós ellen
felszámolási eljárás indult.
A hitelintézetek kötelesek saját érdekükben is mindent megtenni az esedékes, illetve lejárt
követelése behajtására.
A hitelintézetek tevékenysége során gyakran merülnek fel olyan veszteségek, amelyek nem
köthetők egyedi tételekhez, vagy előre meg nem határozhatóak. Ezért vezette be a Hpt. az
általános céltartalékképzés lehetőségét a hitelintézeteknek a kockázatvállalással összefüggő,
előre nem látható, illetőleg előre nem meghatározható lehetséges veszteségeinek fedezetére,
amelynek mértéke a korrigált mérlegfőösszeg 1,25%-a és amelyet a kockázati céltartalékok
között, elkülönítetten kell nyilvántartani. A kockázatvállalásból származó veszteség és a
behajthatatlan követelés leírására először a kockázati céltartalékot, illetőleg az általános
kockázati céltartalékot kell felhasználni.
A lejárati összhang és az azonnali fizetőképesség biztosítása
A hitelintézet folyamatosan köteles biztosítani azonnali fizetőképességét (likviditását), ami
tulajdonképpen azt jelenti, hogy ha az ügyfél bemegy a bankfiókba, akkor a bank az ügyfél
nála nyilvántartott követelését bármikor ki tudja fizetni. A hitelintézeteknek a likviditás
biztosítására vonatkozó belső szabályzatot és tervet készíteniük.
Ennek alapján egyrészt a kintlévőségeinek és kötelezettségeinek lejáratát kell összhangba
hozni (vagyis forrásgyűjtését és eszközkihelyezését likviditása folyamatos fenntartása mellett
köteles végezni), másrészt biztosítékokat kell teremtenie atekintetben is, hogy a saját
hálózatában lévő pénzeszközök maradéktalanul felhasználásra kerüljenek, és ha nem lennének
elegendőek kötelezettségei teljesítésére, akkor a bankközi piacon, vagy a jegybanktól kell
pótlólagos forrásokat szereznie.
11
A hitelintézeteknek azonban nemcsak a bank egészben, hanem fiókokra lebontva kell a
likviditásukat biztosítani. Ehhez szükséges, hogy minden nap fiókonként elkészüljön a
likviditási előirányzat, amely a bevételek és a kiadások, kifizetések mérlegéből áll, és
megmutatja, hogy az egyes fiókoknak pénzhiányuk, vagy pénzfeleslegük van-e. Ezt egy
központi koordináló szerv regisztrálja és gondoskodik az egyensúly kialakításáról. Mindebből
az ügyfelek csak annyit szoktak észrevenni, hogy a bankok a nagy összegű kifizetések előtt
néhány nappal bejelentést kérnek az ügyfelektől, hogy a szükséges pénzmennyiséget
biztosítani tudják.
A hitelintézetek összevont alapú felügyelete
Összevont alapú felügyelet alá tartozik az a hitelintézet, amelynek
a) legalább egy hitelintézet, pénzügyi vállalkozás vagy befektetési vállalkozás leányvállalata
van, vagy ilyen típusú intézményben részesedési viszonnyal rendelkezik, vagy
b) anyavállalata pénzügyi holding társaság.
Az összevont alapú felügyelet kiterjed az összevont alapú felügyelet alá tartozó hitelintézetre,
és
  az a) pontja szerinti hitelintézetére, pénzügyi vállalkozására, befektetési vállalkozására
és járulékos vállalkozására, amelyben ellenőrző befolyással vagy részesedési
viszonnyal rendelkezik,
  az b) pontja szerinti pénzügyi holding társaságra és annak olyan hitelintézetére,
pénzügyi vállalkozására, befektetési vállalkozására és járulékos vállalkozására,
amelyben ellenőrző befolyással vagy részesedési viszonnyal rendelkezik.
Az összevont alapú felügyelet alá tartozó hitelintézet, illetőleg a pénzügyi holding társaság
felelős azért, hogy az ellenőrző befolyása alatt álló vállalkozások együttesére is biztosított
legyen a prudens működés, a kockázatvállalási és tőkemegfelelési előírások betartása.
Az összevont alapú felügyelet alá tartozó hitelintézet, illetőleg a pénzügyi holding társaság
igazgatósága az összevont alapú felügyeletre vonatkozó előírások betartása és végrehajtása
érdekében utasíthatja az ellenőrző befolyása alatt álló hitelintézet, pénzügyi vállalkozás,
befektetési vállalkozás és járulékos vállalkozás igazgatóságát, amely köteles azt végrehajtani.
Az összevont alapú felügyelet alá tartozó hitelintézet igazgatósága köteles megjelölni, hogy
mely ügyvezető tagja felelős az ellenőrző befolyása alatt álló hitelintézet, pénzügyi
vállalkozás, befektetési vállalkozás és járulékos vállalkozás prudens működéséért.
Az összevont alapú felügyelet alá tartozó hitelintézet, az összevont felügyelete alá tartozó
vállalkozásokkal együtt, összevont alapon is köteles megfelelni a nagykockázat vállalásra, a a
befektetésre, valamint a az ingatlanbefektetésre vonatkozóan meghatározott korlátozásnak.
12
Az összevont alapú felügyelet alá tartozó hitelintézetnek, az összevont felügyelet alá tartozó
vállalkozások egészére, összevont alapon is legalább nyolc százalékos - külön jogszabályban
meghatározott módon számított - fizetőképességi mutatót kell folyamatosan fenntartania,
valamint mindenkor rendelkeznie kell a kereskedési könyvi pozíciós kockázat,
partnerkockázat, nagykockázat, továbbá az engedélyezett tevékenység egészében meglévő
árukockázat és devizaárfolyam kockázat fedezéséhez szükséges, összevont alapon számított
szavatoló tőkével. Az összevont alapon számított szavatoló tőke számításának módját külön
jogszabály határozza meg.